Свалих го от YTS.MX.
Официално киносалон на ИФИ: ИТС.МХ
Преди света да бъде разбит, преди пръстта.
преди това беше петнист с кръвта на нациите.
Великите империи изкървяха, а същите тези...
Земята се разтреперила под масата на човешки страдание.
имаше епоха на великолепие, със сигурност,
Илюзии.
Годината беше 1913 г.
Светът бил в пропастта на една ера, която вярвала, че е вечна.
Беше здрач на години позлатени.
в злато, неговата грандиозност замаскира дълбоките счупвания отдолу.
Това беше Бел Епоке, красивата ера.
Епоха на разкош, доверие, непоклатима вяра в прогреса.
Илюзията на индустрията, сиянието на електричеството.
светлината, безграничната амбиция на науката, човечеството.
По-нагоре, по-бързо, по-нагоре.
Градовете на Европа напираха с живот.
Лондон, Париж, Берлин, Виена, имена, за които се говори.
цивилизацията в своя връх, култура, новатори.
Беше ера на пара и стомана.
на издигащи се дирижабли, които се носят като тихи стражи.
Бляскави столици от локомотиви, гърмящи из народи,
Градове и хора в мрежа на прогреса.
Бъдещето никога не е изглеждало по-ярко.
Автомобилът ревеше по калдъръмени улички.
самолетът се възпротиви на гравитацията и безжичните съобщения на Маркони прошепнаха:
през океана.
Един обширен и неясен свят се смаляваше.
става все по-близко, все по-свързано.
Но под елегантността, под смеха.
грандиозните зали и дима, кихащ от
терасите на кафе, земята се спусна с нещо по-мрачено.
сила невиждана, нечута, но безспорна.
Светът не беше в мир, не наистина.
От другата страна на света, старите империи стояли
високи, знамена им полетяха високо, управниците им седнаха
на тронове позлатени с тежеста на историята.
Немският Кайзер, непохватен и амбициозен, хвърля дълго
гледа отвъд своите граници.
В залите на Питърсбург, цар Николас
И се вкопчих в крехката автократика като
Роптаят на революцията се просмука по улиците.
Във Виена, империя от много хора, но...
една коронка, крехка, счупване на време.
А във Великобритания, Лъвът на морето
гледахме внимателно, докато света около него се промени.
Великите сили вървяха по сплотено въже, разтегнати тънки.
между чест и амбиция.
Алиансите са изковани с мастило и запечатани в тях.
Стомана, обещание за защита и отмъщение, прошепнато зад затворени врати.
Светът, дали го знае или не, се превърна в буре с прах.
Балканите, земя, залята с история, с кръв.
в неспокойните мечти за свобода.
Тук, в сенките на империите, едно действие ще направи света похотлив.
28-ми юли 1914 г.
Сараево.
Мотолет, ерцхерцог, изстрел от куршум.
Треперещите ръце на млад убиец.
Един изстрел, после още един и историята се промени завинаги.
Улиците на Сараево, някога заспали под.
Летното слънце изригна в обърканост.
Наследникът на австро-унгарския трон, ерцхерцог
Франц Фердинанд, ранен смъртно, кръвта му петни.
Коприната на униформата му.
Жена му, Софи, колабирала до него, последния дъх, който излизал от устата й.
Техните убийци, група млади идеалисти, са имали
Нямам представа, че изстрела им звучи като смъртен нокът от цяла година.
Новината се разпространява като гасен огън, носен от телеграфни кабели.
които напират с неотложната нужда от контрол.
Във Виена скръбта се превърна в ярост.
В Берлин съветите на войната прошепваха зад затворени врати.
В Санкт Питърсбург Царят четел армията си.
чувствайки тежеста на дълга и съдбата.
А в Лондон и Париж неуверени дипломати наблюдаваха
докато мирът се разлюляваше, перцето се сгромоляса.
В чертожните зали, в живи таверни, в чертожните зали.
разлюляващи се пазари и трудолюбиви заводи, хората на
Европа продължаваше всекидневието си.
без да знаят, че са на ръба.
на катастрофален катаклизъм, който завинаги ще промени пътя на историята.
Някои от тях безгрижни четяха вестници, страниците им бяха пълни.
с съобщения за далечно напрежение и геополитически спорове.
Никога не са си представяли, че само за няколко седмици, ще са си такива.
деца, баща и братя ще бъдат принуждавани да правят това.
Да вървим към война, която не е като тази.
всеки конфликт, който се е развивал преди в аналите на времето.
Голямото колело на властта и влияние започна да се превръща с злокобна грация.
Австро-Унгария предаде на Сърбия бронебойен ултиматум.
грубо, взискателно и в крайна сметка невъзможно да се приеме.
Светът, със затаен дъх, проведе своя колектив
Взирайте се в разгърнатата драма.
Въпреки това, Сърбия отказа да се поддаде на натиска.
Русия, зависима от древните кръвопролития.
Предана лоялност, заклела се да защити славянските си братя
срещу всеки потенциален агресори.
Германия се намираше като намокрена пружина, готова за работа.
отприщи силата си, обеща безспирна солидарност със съюзничката си Виена.
Франция, винаги бдителна и бдителна от стария си живот.
Предизвикателят започна да се подготвя за предстояща битка.
Отбраната му е стратегическа.
Британия, все още хваната в паяжина на колебания.
и продължавайки да се надяват, наблюдаваха буреносните облаци, които се събират.
на хоризонта с тежко сърце.
Когато юлиските дни потънаха в жегата на Август, напрегнатата атмосфера
стана непоносимо.
И накрая крехката нишка на мира се скъса безвъзвратно.
Август 1914 г. дойде и светът дойде с него.
се спусна във вихъра на хаоса и лудостта.
Нарекоха я "Войната да сложи край на всичко".
Войни, грандиозна и величествена титла, която отекваше
с твърди, че е праведно и необходимо.
Назоваха го като кауза, за която трябва да се бори, за която е важно и само в своята.
Инициация.
Но в високомерието си никой не предвидил невъобразимото
Ужаси и дълбоко страдание, които щяха да последват
след този монументален конфликт.
С спускането на мрака стана ясно, че техните
Представата за чест и слава ще се изопачи.
до неузнаваемост, подготвяйки сцената за трагедия.
с невъобразими размери.
Това не беше война на бързи победи.
галантни обвинения на отворени полета, където чест и смелост могат да блестят.
Това беше война, механизирана и индустриализирана за
безпрецедентна степен, брутален конфликт, който се би без милост или отсрочка.
Мъжете вървяха напред с вълнуващите песни.
на техните народи, които отекват в сърцата си, прогонени
от дух на чест, от чувство на дълг, само за да бъде погълнат напълно от него.
ужасен кошмар от кал, задавящ се газ, коварен.
бодлива тел и неумолимия оглушителен какофоний
Безкраен снаряд.
Самата земя се превърнала в гробище, окопи.
прозяват се рани по цялата земя, които не са пълни с кръв.
Слава, но с мъртви и умиращи.
Самият въздух се превръщаше в токсичен, тих спектр, който задавяше дъхът от белите дробове.
И все пак, бойната машина се спусна и пояде.
едно поколение, издълбало белезите си, не само в тях.
земята на Европа, но в душата на човечеството.
До коледа на тази първа година. Илюзиите се разпадат.
Вярата в бърза война, праведна война, се беше удавила в кръвта на войната.
Марн, погребана в ледената земя на Фландърс.
Това е историята на Първата световна война.
Конфликт, който променя историята, разпада империи и...
Оставил е призраци, които прошепват през вековете.
Война, която видя света да гори, но остави семето на бъдещи битки, засети дълбоко.
вътре в земята.
Това не беше краят.
Това беше само началото на век на конфликта.
Това е историята на това как света се разбулва.
Добре дошли на спускането в бездната, в окопите, в огъня.
Беше последното лято преди избухването на Първата световна война.
последното лято на стария свят.
За всекидневието на мъжете и жените.
улиците на западния свят, особено тези, които
е преживял първите години от живота си.
20 век войната изглеждала най-далечното нещо в главата им.
През тези години, мъже, които фантазираха за тях.
Вразумата от битка щеше да се бори да намери конфликт, към който да се присъедини.
През 1901 г. и 13 години по-рано.
Последваха хората от Западна Европа и други.
Английско-говорящите Америкаи се превръщаха от войници в потребители.
Автомобили, мотоциклети, дирижабли, електрически влакове и подводници.
се превръща в новости за запълване на растящото време за почивка.
Развилата се средна класа чакаше повече.
години на напредък, благосъстояние и мир.
Не е имало война между големите сили от близо половин век, а също и войната.
глобализацията на световната икономика предполага, че войната е реликва от миналото.
За много, това горещо, обляно в слънце, хубаво лято.
от 1914 г., най-зашеметяващата в живата памет,
Европа се чувстваше като Едем.
Щефан Звайг улавя напълно настроение, пишейки това.
той рядко срещаше лято по-луксозна.
По-красива и съм изкушена да кажа, по-летни.
По-конкретно, в Средните и висшите възрасти не били щастливи от войната.
британците от средна класа са се видели да живеят в него.
Идеалният свят, в който икономическите сили
ще попречи на европейските сили да водят война един срещу друг.
За тези с удобен приход, света
за времето, когато са се чувствали по-свободни от днес.
До 1914 г.
Преминахме през живота, без да знаем присъствието на щата.
Човек може да живее, където и да е и да е доволен.
и да пътува почти навсякъде по света, без да се нуждае от нечие разрешение.
В по-голямата си част не се изискваше паспорт.
а много хора дори не са имали.
Французинът Андре Сигфрид обикаляше света
с нищо повече от карта за посещение.
Беше ера на свободен капитал.
и неограничено движение на хора и стоки.
Всъщност е имало още глобализация преди 1914 г.
отколкото днес.
Голяма част от последното тримесечие на 20ти.
Век бил изхабен само за да си върне земята, загубена през първите 75 години.
Икономическите и финансовите връзки бяха сред най-силните
сили, които направиха война между големите граждани на Европа.
Силите изглеждат не само непрактични, но и стари.
В западния свят обикновените хора не се страхуват от предстоящконфликт.
Докато някои лидери изразиха загриженост, дори те го направиха.
да не очакваш войната да изникне през лятото на 1914 г.
Франция отдавна искаше да си върне изгубените територии.
в Германия десетилетия по-рано, но тези в една
позиция, за да се знае, беше сигурна, че Франция ще го направи.
да не започваме война, за да ги върнем.
На 13-ти декември 1913 г. руският премиер
казал на царя, че всички френски държавници търсят
мир и готов да си сътрудничи с Германия.
Към края на 1913 г. става ясно, че Франко-германските отношения са в по-добри отношения.
от години насам.
Германия се страхуваше от бъдеща война с Русия.
До зимата на 1914 г.
Царската армия не беше в състояние да се бие и щеше да е след няколко години.
Славни последни дни на юни 1914 г.
под лятно небе и тихо море, докато
те бяха изненадани, че са ги ударили.
Погрешно вярвали, че се е появила от нищото.
Пътят, който доведе големите сили на Европа във войната през 1914 г., беше дълъг и дълъг.
намотки, оформени от много фактори, които в крайна сметка изтласкаха
Те към въоръжаване.
Може би най-значимият и видим фактор е
Франко-пруската война от 1870 г.
Този кратък, но решителен конфликт доведе до Франция
унизителна загуба и единството на немците
Държави под водачество на пруския народ.
Сътворението на немската империя.
Победните гработии видях анексацията на победата.
Алсаса и Лорейн от Франция, които са причинили майор.
смяна на европейския баланс на властта.
Бързото издигане на Германия към икономическо и военно надмощие
само повишили грижите на съседните страни.
През 1938 г. Германия е втората в света.
Мощна Индустриална Нация, само зад Америка.
От почти две десетилетия между 1871 и 1890 г.
Новият европейски баланс на властта остана неопровержим.
Благодарение на дипломатическите умения и хитрини
Ото фон Бисмарк, германският канцлер, който успешно държа Франция изолирана.
Когато обаче Бисмарк е напуснал офиса си през 1890 г.
не отне много време за серия непредсказуеми
промени, за да подкопае старателно развитата му континентална система.
Отношенията между Франция и Германия бързо се влошиха.
Русия под властта на царя започна да се приближава
както Франция, така и Австро-Унгария.
В отговор Германия работи за укрепване на съюза си
с австро-унгарската двойствена монархия, която гарантира съюзник на изток.
И все пак този съюз би бил много скъп.
все повече върза Германия към една разпадаща се империя, която се бори
за контрол на националистическите движение в разнообразното му население.
Избухливата ситуация на Балканите нарасна все повече.
опасно е, защото влияние от страна на Турция отшумя.
Австрия и Русия, готови да се възползват от тези възможности,
Всеки следван път, който неминуемо ще доведе до конфликт.
Възходът на Сърбия дестабилизира още повече района.
Сърбия, разгневена от анексирането на Босна през 1908 г.
и в нея се разрасна влияние и територия след това.
балканските войни от 1912 г. и 1913 г.
само раздразняването на Австрия.
С отпътуването на Бисмарк, беликозата и непредсказуемия Вилхелм
Вахт, който се превърна в Кайзер през 1888 г., бързо
Принуждава Германия към по-агресивна позиция в международните отношения.
Франция иска да отмъсти за поражението си.
1870 г. и ще си върнем изгубените провинции.
По-тревожен от разширяващата се промишлена и бойна сила на Германия.
Русия също намери причина да се тревожи за тях.
Австронемски съюз, който не само хвърля
Опасяваща сянка над западната й граница, но също и
заплашваше да подкопае руските интереси на Балканите.
Първият значим проблем в дипломатическата рамка на Бисмарк.
се появи през 1892 г. с разглобката на своя
крайъгълен камък, изолацията на Франция.
През тази година Русия и Франция подписаха война.
договор, по-късно подкрепен от допълнителни преговори през 1893 г.
и 1894 г., в които двете страни обещаха
си помагат, ако бъдат нападнати от Германия.
Тази смяна от Прагмата на Бисмарк "Реалполитик" до Вилхелм
По-амбициозният Вилполитик в крайна сметка накара Англия да отиде в Англия.
преоцени позицията си по отношение на другите големи европейски сили.
По-голямата част от края на 19-ти век, Англия
са поддържали относително приятелска връзка с Германия,
Защото най-голямата дъщеря на кралица Виктория беше
женен за немския коронован княз Фредерик,
възкачил се на трона през март 1888 г.
Въпреки това, след смъртта на Фредерик от рак,
Тримесечието управление, неговият отчужден син, Вилхелм
Втори, заел трона, възвестявайки нова ера
съревнование с Англия за колонии и глобални пазари.
Първите публични забележки на Вилхелм, тъй като Кайзер не беше
обърнал се е към народа си, а не към армията си.
Ние си принадлежим, аз и армията.
Ние сме родени един за друг и безразсъдно ще се обвържем един към друг.
Обещавам да имам предвид, че от света над очите ми
предците ме гледат от високо и това, че аз...
един ден ще трябва да им се яви за славата и честта на тези, които са ги предали.
Армия.
Немската армия под водачество на пруския народ
Най-опасната бойна сила в света.
Немската военноморска експанзия отчужди Англия.
Нашият военноморска сила е включила британското съществуване.
Ако военноморското надмощие беше нарушено,
цялото състояние на нашата раса и империя.
ще погине и ще бъде пометена напълно.
Под ръководството на контраадмирал Алфред фон
Тирпиц и с подкрепата на Кайзера криегсмарината
разкрил плана си да построи флота от 38 броненосеца през следващите 20 години.
Да гледаш на Англия като на най-голямата пречка пред Германия
Разширяване, Тирпиц видя немската флота като
политически инструмент, който би могъл да подсили влиянието на страната в глобалните въпроси.
Излитането на 14 броненосеца в Германия между
1900 г. и 1905 г. означават началото на а
надпреварата с военноморско оръжие, която се разрасна още повече, когато Англия
представи революционната турбина, движена от всички големи оръжия.
Боен кораб "ХМС Дредноут" през 1906 г.
Всяко ново изстрелване раздалечи Германия и Англия.
Аз му обясних, че земята е истинска.
за растящия антагонизъм в тази страна към
Германия не завиждаше, че бързо се разширява.
търгувам, но се страхувам, че ще стане флота.
Кайзерът не се интересуваше.
Не искам добро разбиране.
Англия за сметка на продължаването на немската флота.
Немската подкрепа за Бурс по време на Юга
Африканската война от 1899 г. до 1902 г.
края на предишната политика на изолиране на Англия.
През 1904 г.
заздравяване на дипломатическите и военните връзки с неговите
Традиционен съперник, Франция.
През 1907 г. с Русия беше постигнато подобно споразумение.
До края на 19-ти век, Англия
ясно се съюзи с Франко-руския съюз.
Въпреки, че тези споразумения не са формални и не са подписани.
не са заклеймили Англия да отиде на война в подкрепа на Франция или Русия.
Създайте морален ангажимент да се придържате и към двете.
Народи срещу централната власт.
Непредвиден инцидент, в който се включи някоя от тези страни,
лесно може да предизвика по-голям конфликт, който се дължи на
към съревноваващите се съюзнически системи, бързо може да ги включи всички.
Неделя, 28-ми юни 1914 г.
Рано сутринта ерцхерцог Франц Фердинанд и
Жена му Софи е била на литургия в параклис, който ги е направил в хотела им.
След това се качиха на влака за Сараево.
пътуване, което продължава по-малко от половин час.
Когато стигаме до жп-гарите в покрайнините,
от града се преместиха в кортеж до края на пътуването.
Преходът на пътешествениците влезе в Сараево
Между 9:30 и 10 часа, отива към кметството.
Сутрешният дъжд бил спрял и върха на колата бил спуснат.
Тази сутрин, Гаврило Принцип, босненско-сребърния младеж,
който искаше да бъде мъченик, беше в позиция
себе си и колегите си конспиратори по насипа.
на три места, където е прекосен от мостове.
Когато ерцхерцогът пропътува по пътя си
кея, ще минава през...
Смъртоносна ръкавица от национални убийци.
Когато шествието на ерцхерцогът навлязло в първия мост,
навлезе в зона на убийство.
Трима конспиратори обкръжили реката край кея.
с още двама на земята.
Първият опит за покушението над ерцхерцога дойде.
от брега на реката, където Ниделко Кабриновиц, след като попита
близо до полицията, за да идентифицира колата на Франц Фердинанд.
Без да иска го е убил, докато се е опитвал да го детонира.
Хвърлил е бомба по колата на ерцхерцога.
но пропусна, отскачайки от сгънатия.
скафандъра на кабриото и кацането под дилижанса.
Колата зад него, където е избухнала.
Графинята усети леко ожулване по врата от взрива.
следващи коли с малки наранявания.
Чувайки експлозия и виковете на тълпата, Принцип
Бързо е тръгнал към мястото, където е тръгнал.
Изглежда, че опитът се е провалил.
жандармерията е арестувала Кабринович.
отведоха го в полицията.
Никой от другите конспиратори не е бил намерен.
Сам Принцип се върна към това, което беше.
му е определено място край реката.
на което се казваше Латинския мост.
Пресече улицата.
От друга страна, един от тях бил толкова заседнал в тълпата, че не можел да направи нищо.
бомба от джоба му.
Втори видя полицаи, които бяха близо до него.
после решиха, че всяко движение би било твърде рисковано.
Третата съжали съпругата на ерцхерцога и не направи нищо.
Четвъртата се ядоса и се подхлъзна у дома.
Франц Фердинанд решава да отмени съществуващите планове, които
Призован за маневра през намотките
Алеите са на път към музея.
След спирката в кметството.
на приема и речите, той настояваше да кара
в болницата, за да види полковник Медичи.
Вероятно ранен при бомбардировката.
Не се знае за промени в плановете и се обръща.
на главния път към музея.
Когато грешката се разбра, ерцхерцогът на ерцхерцога
спря колата си, за да помисли как най-добре да се върне на пътя за болницата.
Междувременно те седеха без движение на по-малко от пет метра от потиснатия Принцип.
Той беше удивен от внезапния си късмет.
Бързо се възползва от шанса си.
Той протегна ръка за бомба в джоба си.
но разбра, че не може да се поддаде на тълпата и не би могъл да подмами ръката си.
Хвърли го към целта си, извади пистолета си и стреля два пъти.
От упор.
Първият му изстрел е уцелил ерцхерцог в югуларната яма.
Вторият хвана херцогинята в стомаха.
докато ставаше на помощ на съпруга си.
Принцип си е обърнал пистолета, но...
е предотвратено от случайен свидетел, който го е хвърлил на земята.
Объркването изригна, когато тълпата и полицията се спуснаха.
Биха се един друг, за да хванат момчешкия убиец.
Принцип отново се опита да се убие, стигайки до себе си.
В джоба му, за да извади капсулата и да преглътне.
Отровата е стара и само от нея повърва.
Тълпата затвори около него и започна да го бие.
В крайна сметка полицията го отбранява от тълпата.
През това време лимузината тръгна да търси помощ.
Софи, скъпа, не умирай, остани жива.
Франц Фердинанд извика за децата ни.
Първият изстрел е бил около 10,30 ч.
Софи почина в 10,45 ч.
ерцхерцогът скоро след 11 часа.
Не беше нищо.
Ако тези убийства в Сараево бяха случили дори
един век по-рано, щеше да отнеме седмици.
Или месеци, за да се стигне до далечни кътчета на света.
Последиците щяха да са напълно различни, но...
Технологията беше променила това.
Чужденци от целия свят научиха за престрелката почти веднага.
В Германия Кайзерът бил информиран за
убийство, докато се надпреварва в регата на своя кораб, Метеорит.
Вилхелм веднага решил да се върне в Берлин.
В Англия възмущението, както и покушението,
обади се, че е в центъра на външното отразяване сутринта.
издание на "Лондон таймс".
Във Франция обаче, на първото заседание на кабинета
След тези убийства почти не се говори за убийства.
Всъщност в цяла Европа има реакция на
покушението над наследника на Хабсбург
тронът бил шокиращо спокоен, дори безразличен.
Малко в австрийско-Унгария оплакаха смъртта на Франц Фердинанд.
Докато лидерите на двойнствената монархия изразиха
Съжаляваме за убийството на краля.
ерцхерцогът е освободен като най-малко оплакания избор сред царското семейство.
Разбира се, като наследник на трона, Франц.
Фердинанд бил втори само на императора.
значение в Хабсбургската империя.
Но като го убил, сръбските терористи били издали
Предизвикателство пред самото съществуване на империята.
Ако Австро-Унгария не отговори, има риск да загуби властта си.
И все пак това не е била първичната причина за желание на Австрия да унищожи Сърбия.
Хабсбургите отдавна се опитваха да ликвидират Сърбия.
като заплаха и убийството само е дало претекст.
Преди покушението, Австрия вече е гледала.
с причина да твърди надмощие над Сърбия.
Убийците са дали извинение на Виена, а не на каузата.
Австро-Унгария видя австро-сръбската конфронтация като
Златен шанс да заздрави силата си
Европа, за да има глобален статус, да отслаби силите на Ентанте.
пречете на руската модернизация и премахнете заплаха за Сърбия.
представяйки властта си на Балканите.
Немският посланик на двойнствената монархия предаде на Кайзера.
Канберто, австро-унгарският външен министър, ми каза,
Днес всичко показа, че
низовете на заговора, към който се придържат
Ерцхерцогът падна в жертва заедно в Белград.
Често чувам да се говори във Виена, дори и сред тях.
сериозни хора, които най-накрая искат
При сърбите трябва да се направи последно и осчетоводяване.
Кайзерът пише в края на доклада си, сега или никога.
Четири дни по-късно, на 6 юли, той изпрати съобщение до австрийския император.
Императорът Франц Йозеф може да е сигурен, че
Негово Величество вярно ще подкрепи Австро-Унгария
както се изисква от неговите задължения
съюз и Древното му приятелство.
И с това, в същия ден,
Кайзерът е тръгнал на лятна почивка.
в скандинавските води.
Докато Европа продължи да се радва на идиличното си лято
Ваканция, Австрия продължи с осребряването на парите.
Празният чек на Германия за безусловна подкрепа срещу Сърбия.
След като получи подкрепа от Германия 25 дни след края на войната,
Покушението на ерцхерцог.
През юли най-добрите военни лидери на Германия заедно с други.
Канцлерът и външният секретар бяха в почивка.
След като австрийките учредиха дата
за техния ултиматум, Берлин дискретно върна своите лидери.
Те се върнаха на 23 юли, един по един, за да не привличат внимание.
След като се върнаха, започна спорът за следващите стъпки.
Сред тези, които обсъждаха съдбата
на войната и мира са ключовите оръжия на Германия.
Фигури, началник на щаба фон Молтке, министър на войната
фон Фолкенхайн и шефът на военен щаб фон Линк.
заедно с още няколко важни служители.
За Молтке дебатите бяха особено разочароващи и двете.
защото цивилните лидери не споделяха неговата гледна точка.
или цели, защото им е липсвало знанието, което е имал.
Един саксонски офицер говори със зам.-шерифа на Молтке.
23-ти юли отбеляза, че има смисъл.
Генералният щаб би приветствал избухването на войната в момента.
Молтке не се страхуваше от руска мобилизация.
Той активно го търсеше.
Разбирал е повече от повечето от времето, когато е отивал в Германия.
Германия се ангажира да следва грандиозната стратегия на Молтке.
план, за който малко хора са били напълно знаени.
Кайзерът Фолкен и до 31 юли
Немският съветник Бетман, беше държан на тъмно.
Никой от тях не знаеше, че Молтке вече е знаел.
за да промени плана си за началото на войната.
На 25 юли Сърбия прие девет от австрийците
десет точки, но част от иска
че австрийките са участвали в разследване
за убийството, като нарушение на суверена му.
В същия ден Сърбия също мобилизира армията си.
Русия потвърди частичната мобилизация на 26 юли, като влезе в сила
фаза на подготовка за война.
В същото време, Австрия отговорила, като ги мобилизирала.
Тогава на 28 юли двойнствената монархия обяви война на Сърбия.
До този момент, може още да има.
е възможно да се локализира конфликтът, но Германия
продължаваше да заема безкомпромисна позиция, което разтягаше напрежение.
и интернационализация на криза.
На 29 юли Германия поиска Русия незабавно
Не се подготвяйте за война.
Неспазването би доведело Германия да мобилизира собствената си армия.
Немският имперски съветник Теобалд фон Бетман-холвег
инструктиран от посланика в Питърсбург да предаде това съобщение.
Привлечете вниманието към факта, че по-нататъшен
Потвърждението на мобилизацията на Русия ще ни накара да се мобилизираме.
И в този случай една европейска война едва ли би могла да бъде предотвратена.
Русия не би могла да приеме пасивно
ерозия на сръбската суверенност или все по-голямо влияние
на Австрия в източна и югоизточна Европа.
В резултат на това на 30 юли Русия поръча
генерална мобилизация в подкрепа на Сърбия.
Руската мобилизация започна на следващия ден.
не е незабавна стъпка към войната.
Ако е необходимо, руските сили щяха да останат.
на своя територия седмици наред, докато продължаваха дипломатическите преговори.
Действията на Германия настръхнаха.
В 19:45 ч. на 31 юли,
Германия провъзгласи заплаха от война.
До 15:30 г. немското правителство
се обърна към Русия и Франция, представяйки Русия с ултиматум.
Освен ако Русия не бъде демобилизирана за 12 часа, Германия ще бъде демобилизирана.
напълно да мобилизира силите си.
Немският посланик в Париж бил инструктиран
мобилизацията се причислявала към войната и Франция била попитана:
да гарантира неутралитет.
Събитията бързо бяха извън контрол.
Когато Русия не отговори, Германия поръча пълна мобилизация.
Времето изтичаше.
Във всяка страна мобилизацията означаваше момента.
Какви планове за война са били замислени.
Никъде не е било толкова очевидно, колкото в Германия.
където нацията се превърнала в затворник на собствената си бойна стратегия.
Плана на Шлифен, замислен през 1897 г.
Преразгледана през 1905 г. от граф Алфред фон Шлифен,
тогава шефът на Генералния щаб на Германия,
за да се справи с кошмарния сценарий на боя.
две фронтова война срещу Русия и Франция.
Първоначалната цел на Шлифен беше да създаде
стратегия, която е позволила на Германия да се изправи лице в лице с това предизвикателство.
Докато той предлага възможност за решение, планът
По невнимание. Армията се тревожи за двама.
пред войната, като по този начин укреплява готовността си да приеме
рисковете, свързани с такъв конфликт.
Шлифен пресметна, че в случай на
война както с Франция, така и с Русия, Русия.
Трябва повече време да се мобилизират, за да може Германия да бъде решаваща.
прозорче от около шест седмици, за бързо потушаване.
Франция чрез масова офанзива.
След като Франция бъде покорна, Германия може да се промени.
по-голямата част от силите му на изток, за да противодействат на руския напред.
Значителна грижа обаче е, че най-силното
Укрепени отбранителни сили по североизточната граница на Франция могат да се забавят.
бързото изпълнение на западната кампания.
За да превъзмогне това, Шлифън решил, че немската армия
трябва да прекоси малка ивица от нидерландска територия.
и след това през Белгия, пренебрегвайки неутралитета й,
преди да отидем в Северозападна Франция.
Планът даде особено значение на пет армии.
между Метц и Холандия, който се състоеше от общо 35корда.
Тези сили се намират в далечната дясна част на града.
офанзивата, беше натоварена с изпълнение на голям
Обкръжаване с една армия около западния фланг на Париж.
Целта беше да се хванат във Франция.
в гръб, принуждавайки ги срещу собствената им граница.
Генерал Хелмут фон Молтке, който беше наследник на Шлифен,
направи няколко значителни промени в първоначалния план
Между 1906 г. и 1914 г.
Въпреки, че беше педантичен и щателен офицер,
Молтке също беше интроспективен и се бореше с менструациите.
с ниско самоувереност.
Промените му включваха отслабване на левия фланг.
Да изоставим планирания аванс през Холандия.
Тези промени, като се има предвид, ще се окажат критични грешки.
На 1 август 1914 г.
и обяви война на Русия.
Придържайки се към съюза си с Русия, Франция.
разгърна силите си, за да разгърне сложната мрежа от европейски съюзи.
На 2 август Германия представи Белгия
с ултиматум, изискващ право да минава през нейната територия.
Белгийците бързо отхвърлиха искането.
На следващия ден Германия обяви война на Франция.
Франция се присъединила със собствените си показания за война.
В началото на 4 август германските сили прекосяват белгийската граница.
Силата на немската армия на този фронт беше страховита.
1-ва армия на генерал Александър фон Клук.
от дясна страна, номер 320 000 войници.
В съседната 2ра армия под името генерал Карл
фон Бюлоу и третата армия, водена от генерал Макс фон Хусен, отчетоха 260 000 души.
180000 души, съответно.
Нашествието в Белгия доведе последния майор
сила в конфликта,Великобритания.
От момента, в който се обърнах към залата
гледна точка на британските интереси, да се помисли за това, което може да е заложено на карта.
Ако Франция е бита на колене, ако е в такава криза, ще избягаме.
от задължения за чест и интерес, що се отнася до
Белгийският договор, мисля, че трябва да се жертваме
нашето уважение, добро име и репутация преди
света и не трябва да избяга най-много.
сериозни и сериозни икономически последици.
Боже, дано не ни се случи една европейска война, а за такава.
Каква е и глупавата причина.
Не, нямам предвид глупак, но трябва да ходиш на война, защото е досадно.
Вярата на сърбите-просяци.
Великобритания няма официално военно споразумение с Франция.
и Русия, но беше обвързана с договор.
от 1839 г., за да се гарантира неутралитета на Белгия.
Настъпи момента.
В 11 ч. на 4 август 1914 г.
последното лято на стария свят свърши.
Стоеше на балкона на резиденцията си, англичанин.
Външният секретар сър Едуард Грей.
Осветителите се преместиха надолу по улицата.
В цяла Европа угасват лампите.
Няма да ги видим повече в живота си.