Свалих го от YTS.MX.
Официално киносалон на ИФИ: ИТС.МХ
От всички художници, които някога са били живи,
никой не е по-добре известен от Винсент Ван Гог.
Той се чества по целия свят.
Животът и работата му са различни от всеки друг художник.
запълване на галерии, книги и кина.
и да продаваш всякакви неща.
В публичното въображение, той е икона на изкуството.
на самотата и на авантюризма.
Но какво знаем наистина за Винсент?
Не може да се каже, че отговорът се крие в картините, които е нарисувал.
Не от света около него, а от самия себе си.
Тези трудове разказват историята за артистичната работа на Винсент Ван Гог.
и емоционално пътешествие.
За първи път в този филм
историците на изкуството седнаха да дешифрират
осем от най-разкриващите се собствени портрети на Ван Гог.
да ни отведе толкова близо, колкото някога ще дойдем...
за да разбере човека зад иконата.
В живота си, Винсент Ван Гог не видя голям успех.
Едва след смъртта му хората започваха да намират работата му.
И с това се роди мит.
Кариерата на Ван Гог е много краткотрайна.
Боядисан е от около десет години.
Но дори и в течение на това десетилетие,
прочутият Ван Гогс заема може би четири или пет години.
Така че това е наистина, наистина малка кариера.
Той имаше голям късмет с брат си Тео, който е търговец на картини.
Подкрепяше го за цялата му артистична кариера.
и го подкрепиха физически, като платиха наема му,
неговите материали, но също и емоционално.
като му оказва подкрепа за това, което прави.
Вероятно е бил най-близкият...
Приятел, съюзник, член на семейството.
И отговаряха с писмо за...
най-хубавата част от живота на Винсент.
Хората започват да се свързват с работата на Винсент.
съвсем скоро след смъртта му.
През първите две десетилетия на 20 век
имаше много важни изложения на работата му.
някои от тях остават най-голямата изложба в работата му.
със стотици картини наведнъж.
Прочут е през 1910 г. на изложба на Роджър Фрай.
който беше Мане и Пост импресионистите.
И по това време това е причинило фурор.
Последиците от работата му са:
повече или по-малко в международен план в средата на 20 век.
Така че наистина... се превръща в наистина важен тъчстон.
за много художници, особено художници, но не само артисти.
Но това, което се случва с Ван Гог, е, че представата за Ван Гог...
започва постепенно да засенчва работата си.
Така че, до 50-те години на миналия век, имате филма "Похотта на живота".
което е мелодрама на своето време...
за представата за артистичен гении
който става много известен през 50-те години.
(Тенсе музика)
И така, нашата съвременна представа за Ван Гог,
които винаги се опитваме да предизвикаме и вид промени.
се формира от тези кинематографски представяния.
И има много, искам да кажа, "Луст за живота" е най-прочутият.
но има много кинемии.
и телевизионни представяния на Ван Гог.
През повечето време правят същото.
който да го представи като определено лице.
малко прилича на рок звезда.
което е малко вярно и най-вече не е вярно.
Мисля, че собствените му портрети са много важни.
в разбиране и признателност за работата си.
Мисля, че избира какво да представя пред хората.
И мисля, че затова научих за портретите.
и гледайки портретите, е много важно всъщност...
да разбере какво иска да ни покаже.
Ван Гог е нарисувал поне 35 собствени портрета.
Голям брой артисти са направили собствени портрети.
През цялата история на изкуството, един от тях, Рембранд,
на когото знаем, че Ван Гог наистина се възхищава.
Добър въпрос защо Ван Гог е направил толкова много самопроверки,
имаше липсата на модели.
Това са практически причини, заради които е направил толкова много...
отсъствието на модели, той имаше лош късмет с...
Плащаше на модели, които не идваха на сеанси.
Но Винсент беше изключително беден.
Да бъдеш модел на художник беше професия.
и не можеше да си позволи да им плати.
за да се обърне към себе си, да се обърне към огледалото.
Мисля, че още една причина да направи толкова много себе си.
също така му е позволило...
да се вгледа в себе си не само физически, но и в ума си.
Написали са много за Ван Гог и психическото му състояние.
И в този смисъл, той беше много интроспективен.
Погледна се в огледалото.
за продължителни периоди от време.
Прочут е със серията си слънчогледи, с пейзажите си.
Но вероятно никога не ги е рисувал толкова често.
за толкова дълъг период от време.
Докато собствените портрети са серия, която той знае интимно,
и вероятно, че може да контролира най-много,
защото той беше тази тема.
Мисля, че като създадох самопрофесионален портрет...
..дава ти дълбоко...
разбирайки и гледайки себе си,
Ето защо не правя много от тях.
защото ги намирам много лични.
Те са врата към...
Наистина се задълбаваш в подсъзнанието си.
Значи това е най-доброто в...
Терапия.
Какво ще получим от осемте самопроверки на Ван Гог?
е усещането за това, за кого се мисли.
и как е искал да бъде проницателен от другите.
Венсан Ван Гог е роден на 30 март 1853 г.
в Зъндърт, село в южняшката провинция на Холандия.
Но чак на 27 години...
че е достигнал кръстовището в живота си.
Сега решава да изпълни мечтата си да стане художник.
Ранният живот на Ван Гог беше доста удобна.
Беше от семейство от средна класа, най-голямата от шестте деца.
Преди да стане художник на 27 години,
Ван Гог се опита с много различни кариери.
Беше книжар, учителка.
Така че, когато Винсент беше на 16, той беше взет в семейния бизнес,
който се занимаваше с картини и беше отведен в "Гупил",
които са били голям международен търговец на картини,
за която работи вуйчо му Сент.
Значи е бил доведен в Лондон.
докато се интересуваше от картини и книги.
И в Лондон, тук е намерил Чарлз Дикенс.
и Джордж Елиът, където наистина се потапяше в английско изкуство.
Не мисля, че е бил особено добър работник.
Той беше доста упорит за това, какво купуват неговите клиенти.
Беше доста спорлив.
което значи, че не е изтраял дълго.
Интересно, като много неща с Винсент.
Мисля, че наистина е бил брат му Тео.
които го подкрепиха да стане художник.
който е засякъл в своите писма, че е рисувал доста.
Че е много добър в описването на нещата.
Венсан отива в Париж през 1886 г.
и идва доста внезапно.
Пристигна по-рано, отколкото се съгласи с брат си.
и се появи, след като беше в Антверпен и не съвсем...
Не мисля, че има нещо общо с пътя.
Той учеше там. Париж е мястото, където е за него.
Има работа в открито студио с Фернан Кормън.
Готов е за това.
Тук той се рисува като човек в града.
Някой с умна шапка, умно палто.
Той е джентълмен, както се представя тук.
Този самопроверка не изглежда така, както си представяме.
типичната работа на Ван Гог.
Изобразена е в много по-тъмна палта със сомбре, по-настроени тонове.
Това показва, че в момента той е бил вдъхновен от холандските господари.
Интересното е, че докато влияние има,
на импресионистите, които се нахвърлят върху Винсент, не е веднага.
Бързо е, но не е веднага.
Все още прави работа като нидерландското училище, като Рембранд.
За Винсент Ван Гог, неговия приемен дом в Париж,
скоро ще стане нещо повече от място за живеене и работа.
Той ще си намери нови приятели и ще приеме един модерен,
радикален начин на картина.
Когато Винсент Ван Гог за първи път пристигнал в Париж през 1886 г.,
Той не е единственият креативен човек в града.
Градът гъмжи от художници, писатели и мислители.
Винсент пише на приятел в Белгия.
Парис е Париж.
Има само един Париж.
И колкото и да е трудно да се живее тук,
френският въздух прочиства мозъка и прави добро.
В Антверпен дори не знаех какви са импресионистите.
Виждал съм ги и въпреки, че още не съм от клуба,
Много се възхищавам на някои импресионистки филми.
Мисля, че живота му в Париж е бил доста напрегнат.
Имам чувството, че чета писма и само от сметки,
имаше толкова много за да се види и създаде, и имаше истински огън.
По времето, когато Винсент е пристигнал в Париж през 1886 г.,
Импресионизмът беше в пълен теч.
И имаше много млади артисти, които работиха в Париж.
които създадоха наистина авантюристска картина.
и той беше изложен на това.
Импресионисткото движение било радикално за времето си.
защото...
вместо да се строят произведения, които са били...
за конкретни обекти и детайли.
по-скоро за...
улавяме момента.
Емоция, настроение.
Беше чрез брат му Тео.
за да може да се запознае с други художници, които са като тях.
Сред тях бяха Синек, Сьора и Писаро.
които експериментираха с импресионизъм,
и посочете техниките.
нанасяйки малки топчета боя на платното.
Това беше стил, който Ван Гог започна да приема сам.
Докато Винсент е в Париж, виждаме...
влияние на импресионизъм започва работата си.
Някои от първите парчета, които показват, че това са неговия непохватен живот.
Кафявите на нидерландското училище се изтласкват.
и Винсент ще донесе по-модерна палта.
Така че можем да видим влиянието на поантилизма.
В "Портрайт със сива шапка"
но винчент наистина вложи своя собствена следа в това.
Така че вместо точки с чист цвят, Винсент ще носи шалове.
които правят вихрушка и ефект на хало около главата му.
Отново изтласква живи форми на изкуство.
за да го създаде по свой начин.
Най-щастливият нещастен случай от собствената му вид.
за собствените портрети е, че има перфектното лице.
за сочещ себепортрет, в който има червени коси и зелени очи.
Самият цвят на грима му е идеален за собствената му работа.
В работата си, като "Портрайт със сива шапка"
можем да видим как Ван Гог започва да експериментира.
с импресионистични техники и тези малки цветчета.
Както и да е, той вдига антето и прибавя повече цвят.
по-изразителни цветове и цветове.
Така че започваме да имаме ярък оранжев до синия.
които блестят по платното.
Докато Ван Гог обикновено работи върху собствени портрети,
На една сеанса знаем от техническия анализ...
че тази е дело на няколко сеанса.
И мисля, че това означава, че той все още се справяше
с този нов стил и техника по това време.
Четките му са започнали. Имам чувството, че се излъчват.
в наистина дебели тента на импасто от центъра на лицето му.
Няма как да са по-различни.
от самопроверка, нарисувана в края на 1886 г.
където често не можеш да кажеш едното с четка.
Тук почти можете да изолирате всеки удар с четка.
и използвания цвят.
Това, което също мисля, е много интересно в този портрет.
е как е избрал да се представя в доста умен вид.
Сега е сериозен човек, който работи в Париж.
който е погълнал някои от най-радикалните промени в изкуството
които са се случили и той не само ги е погълнал,
Той е способен да ги създаде в своя собствен уникален стил.
Мисля, че това е един от най-уверените образи.
който прави в канона си на собствени портрети.
Хората могат да си помислят, че самопроверки
са само за себе си.
но искаше да им ги покаже и искаше да ги продаде.
Докато беше в Париж, Ван Гог пое инициатива.
да организира изложения на работата си,
и той всъщност представи този самопровъзгласителен портрет,
с такива като Тулуза-Лотрек и Емил Бернар,
в ресторант в Монмартър.
Но ресторантьорът му се обади.
и му казал, че в закусвалнята се оплакват от портретите.
Затова Ван Гог дойде и върна картините в апартамента си.
За Винсент, краят на 1887 г.
провъзгласява още картини и самопровъзгласи.
Но студът на парижката зима
също така носи познати чувства на тъга и потисничество.
Много благодаря за вашето писмо.
които очаквах с нетърпение.
Не смея да ти пиша често.
или да го окуражиш от твоя страна.
Всички тези писма не винаги помагат да ни задържат, които са...
Нервен начин на работа.
силни в случай на възможно потапяне в меланхолия.
Ето едно мое впечатление.
което е резултат от портрета, който нарисувах в огледалото.
Розово-сиво лице със зелени очи...
Аш-цветна коса.
смачкана на чело и около устата.
Непочтено дърво.
Много червена брада, доста непочтена и тъжна.
Това е, което импресионизма има за главата ми над останалите.
Не е банално.
и търсим по-дълбока прилика от тази на фотографа.
Какво му е интересното на писма на Винсент до сестра му Уил?
за разлика от неговите писма до Тео,
защото сестра му не е от история на художник.
Той отива в много по-детайлни детайли, описвайки върху какво работи,
и той дава един вид чрез думи,
снимка на това, което се опитва да създаде.
В този автопортрет виждаме...
Венсан се представя за съвременен художник.
Носи синя художничка.
и целият портрет е изрисуван в много ярки, буйни цветове.
Имаме ярките портокали и сините един до друг.
което се превръща в негов стил на подпис.
Този портрет е един от...
Най-уверените образи като художник.
Не можеш да го пропуснеш.
Той държи палетата си много видимо.
На него има калеидоскоп с цветове.
което говори за огряването на палетата.
които се случиха по време на неговата смяна на стил, от това да се премести в Париж.
Мисля, че има много интересен централен елемент в картината.
с това, че го е подписал и го е датирал в червено.
почти в средата на снимката.
което отново, мисля, дава сигнал как...
сигурен, че е за снимката.
и вероятно колко се радва.
Това е последният автопортрет, за който знаем.
която Винсент е нарисувал в Париж.
преди да се премести в Южна Франция.
А за мен, цветове в този самопроверка.
наистина означават, че търсим светлина.
Знаем, че на Винсент му е било лошо от Париж.
Искал е да избяга от града и да се свърже отново с провинцията.
и да намериш светлина и цвят.
Мисля, че има надежда и позитивизъм в тази работа.
И мисля, че Винсент беше много развълнуван и се надяваше.
за това, което щеше да се случи след като напусна Париж.
И плановете, които е имал за артистична колония.
където щеше да събере много единомислени артисти.
е източник на голямо вълнение за него.
Така че докато изглежда нарисуван и леко болкаен на този портрет,
Това е наистина вълнуващо време в живота му и той го почувства.
Той знаеше, че това е следващото голямо нещо, което щеше да се случи.
Сбогувай се с приятелите си в Париж, Винсен отива на юг.
Той има големи планове за бъдещето.
и се вълнува да избяга от прохладния северен климат.
за топлата, ярка светлина на Прованс.
На 21 февруари 1888 г.
Винсент идва в Арлес, Южна Франция.
В Париж той приема модерен стил на картина.
Но темпът на живота там е твърде крехък.
Той се надява, че спокойствието ще възстанови някакъв баланс.
докато по-топло време и ярки цветове ще изстрелват неговите картини.
Венсан е тръгнал за Южна Франция.
в търсене на светлина и цвят.
Но когато дойде, имаше ледени условия.
И целият район беше облян в сняг.
Но все пак бил вдъхновен от Бога.
от тези ярки бели полета и светлината.
Когато стигнал до Арлес, почти се върнал в селска площадка.
и знаем от най-ранното му детство.
че има афинитет към селските земи.
Цялостният план за Арле беше да се създаде общност на артистите.
Кооперация от артисти, които могат да работят заедно.
поделяме поделянето на покупко-продажбата.
и като цяло да си сътрудничим, за да създадем ново изкуство.
Той имаше тази идея по няколко причини, мисля, че си помисли...
япоският художник на дърворезба, който толкова го вдъхновил,
и че първо е дошъл в Антверпен.
Когато беше в Париж, той и брат му...
набрал невероятна колекция от отпечатъци от дърворезба от 19-ти век.
Той имаше идея, че японците работят заедно.
Това, че Винсент искаше да създаде кооперация,
ще ви покажа друга страна на...
..когото много хора знаят.
И тази страна на това да си много интроспективен,
от страна на...
общност и сътрудничество.
и разбиране, за да увековечим...
Той се нуждаеше от повече подкрепа.
Не само емоционална, но и практична подкрепа.
Мисля, че много от хората, с които се е срещал Винсънт в Париж,
Всички се бореха, никой нямаше пари.
По това време братът на Винсент Тео се занимаваше с изкуство.
беше бизнесмен, знаеше света на изкуствата.
Това е доста прагматичен план.
Венсан Ван Гог се запозна с Гоген, докато беше в Париж.
чрез Тео и искаше по-големия художник да се присъедини към него.
в Южна Франция и да стане един от първите членове,
и дори водачът на неговата артистична колония там.
Гоген искаше Тео Ван Гог да продаде работата си.
за да го представя.
Така че има спор, че Гоген е бил нещо като...
Опитвайки се да се добере до Тео чрез Винсент,
и се сприятели с Винсент, за да стигне до Тео.
който беше много важен играч в света на изкуствата в Париж.
Така че те са си приличали, разменяли са си портрети.
Този, който Ван Гог е отдал на Гоген.
И Гоген се отзова, като изпрати снимка на Винсент.
Това, което е наистина интересно, е в писма до Тео за този портрет.
Винсент наистина вярва в собствената си работа.
Казва в писмо, че портрета му е сигурен.
се изправя срещу тази на Гоген.
Той е доста самоуверен.
Сега се нарича "Портрайт за себе си", посветен на Паул Гоген.
но имаше и други имена.
Мисля, че един от тях е "Портрайт" като Бонз.
японски будистки монах.
И мисля, че връзката с будистки монах...
.. беше да покаже своя ангажимент, ангажимента си към рисуването.
В Арлес, Винсент е рисувал всекидневието.
Боядисан е в кафето, разцъфтял е.
Реколтата, разбира се, слънчогледи.
Това е серия от слънчогледи, които стават най-прочути.
И те са били създадени, защото в подготовка за пристигането на Гоген,
Той искаше да украси стаята на Гоген.
И така той нарисувал това, което сега станало...
някои от най-емблемите образи на...
Изкуството от края на 19-ти век, където и да е по света.
Винсент и Паул Гоген живееха и работиха.
на това място, наричано "Жълтата къща", в Арлес.
Това беше много голяма сграда.
наистина за повече артисти.
За съжаление, те бяха само двамата.
Бързо стана очевидно.
след като Гоген се премести в Южна Франция,
че тази колония, тази общност, която Винсент си представяше...
би бил той и Гоген...
работихме напрегнато заедно.
Въпреки, че по-голямата част от собствените портрети на Винсент
с главата и плещите на художника.
една иконична работа се отделя от останалите.
Столът на Ван Гог е много интересен.
Разбира се, той не е там.
Но той прави изявление за личността си.
и видът му на художник.
Мисля, че един художник може, много лесно, да бъде...
едновременно присъстващи и не присъстващи.
в работата, която произвеждат.
Може да е...
чрез обектите, които те решават да представляват,
или дори липсата на предмети.
Така че, когато погледнем стола на Винсент,
Какъв човек би седял на стол като този?
А ти казваш, че е рустящо, нали знаеш, че е плетено.
И изглежда, че е дело на ръка.
и изглежда, че няма много усилия за декорации.
И не е нарисувана, а е доста...
Нещо като стол в ферма.
И точно това иска да бъдеш.
Мисли за това, когато гледаш картина.
Не само това, консистенцията на самата картина.
което е доста грубо и грубо на места.
Подчертава тази идея за селските райони и ръкава.
и всичко, което не е в Париж.
Всичко, което не е изтънчено.
Метрополитънът, проектираните и всички тези неща.
Той в общи линии...
назовавайки неговата посока в тази картина.
Такава простота.
говори много за Ван Гог като човек,
че вижда себе си като трудолюбив човек.
Че е трудолюбив художник, че има своя...
пръсти в пръстта, така да се каже.
Често мисля за стола на Ван Гог заедно с една от първите му работи.
ядящите картофи, като политически показания.
на него като трудолюбив човек, наред с работата на хората в общностите.
Оставил е лулата си, тютюна си на стола.
Заобиколен е от...
място, където се чувстваше много удобно, в жълтата къща в Арлес.
И е доста ясно, че е противоположно на това.
с това, което е нарисувал като стол на Гоген.
На стола на Гоген е на нещо като персийски килим.
Това е много по-сложна и по-богата среда.
Погледът на стола на Гоген...
веднага ни казва, че имаме проблем с личността.
Защото столът на Гоген е доста сложен.
Относително казано, доста е орнат.
Изглежда доста шик.
Има класова организация, която председателят на Винсент няма.
Ван Гог и Гоген спорят за съвременната картина.
и докато Гоген работи бавно и методично,
Ван Гог работи в по-скорон стил.
Венсан не можеше да се вразуми...
Опитвам се да бъда по-абстрахирана.
Искал е да е по-свързан с времето и мястото.
Гоген беше доста надменен.
който имаше голямо доверие в себе си,
и искаше да каже на всички.
какво мисли за работата им.
Така че докато Гоген...
беше голям защитник на въображението.
че не е необходимо да сте в природата, за да произвеждате природата.
че как можеш да си го представяш в главата си,
и върху платното е по-важно.
Подходът им към работата е напълно различен.
и това се случва в жълтата къща.
в това, което се превръща в...
Клаустрофобия, предполагам, доста напрегната...
Атмосферата в къщата, където се удрят един срещу друг,
през тази есента и зимата.
До 23-ти декември 1888 г.
Ван Гог и Гоген вече имаха своите артистични различия.
Но това беше вечерта, когато се караха.
може би за факта, че Гоген, до този момент,
Исках да си тръгна, докато Ван Гог искаше да го държи тук.
Така че Гоген е бил в Арле само няколко месеца.
Гангин вече беше помислил да си тръгне и да се върне в Париж.
и пише на Тео, за да каже, че е променил решението си,
и тогава много бързо,
Изглежда, че ситуацията е ескалирала.
Несъгласия с Гоген.
и това, което очевидно беше доста напрегнато време да работим заедно,
доведе до първата болест на Ван Гог.
Все още не сме сигурни каква е тази болест.
Има много теории дали това е форма на епилепсия.
дали е биполярен.
Каквото и да е, доведе до...
голяма криза на 23-ти декември.
където се опита да нападна Гоген с бръснач.
Имаме сметка само за случилото се.
но изглежда, че е имало спор в жълтата къща.
И Гоген каза, че ще си тръгне.
Беше преследван от Винсент, който...
Гоген е имал бръснач в ръката.
Имаше спречкване, без физическо насилие.
сенс се върна в Yellow House.
И Гоген отиде някъде другаде да нощува.
И през онази нощ, в някакъв момент,
Казано е, че Винсънт му е отсякъл ухото.
Има голяма част от история на изкуството.
за това колко от ушите на Винсент е избягал.
Мисля, че този спор е малко излишен.
и че няма значение.
Мисля, че това е...
Яка криза на психичното здраве, през която преминава Винсент,
и доста шокиращо самонараняване.
Дали ще си сваля цялото ухо или лоба...
Това е без значение.
Коледа е.
когато Винсент е приет в болница.
След като чух какво се е случило в Арлес,
Тео Ван Гог напуска Париж и отива на юг.
Той пише за състоянието на брат си на жена си, Джо.
Намерих Винсънт в болницата в Арлс.
Беше много тъжно да бъда там...
защото от време на време, цялата му скръб се вливаше вътре.
и той се опита да плаче, но не можеше.
Ако веднъж намери някой, на когото да изля сърцето си...
..никога нямаше да се стига до тук.
През следващите няколко дни
те ще решават дали да го прехвърлят.
в специална институция.
Има малка надежда.
но той е направил повече от много в живота си,
и са страдали и са се борили повече от повечето хора.
Ако трябва да умре...
Така да бъде.
Но като се замисля, ми се къса сърцето.
Така че Винсент е в болница за няколко дни.
но после се връща в жълтата къща.
Ние знаем, че Тео и Паул Гоген са се върнали в Париж същия ден.
така че сега Винсент е сам в Арлес.
Скоро след инцидента...
Венсан се връща да рисува.
И това означава, че е бил много издръжлив човек.
И това също така означава, че е бил напълно предан да прави картини.
През първите месеци на 1889 г.
да намериш Винсент Ван Гог в дълбините на емоционална борба.
Върнал се е в Арлес, след като е бил в болница.
Винсент рисува това, което ще стане...
най-добре разпознатият му самопрофесионален портрет.
Самоунищожаване с превързано ухо.
е друг наистина необикновен самопроверка.
защото е нарисувана седмица, две седмици след това...
Първата криза на Ван Гог, когато му отрязаха ушите.
Ясно е, че времената са много травматични...
както за себе си, така и за семейството си, и за всички около него.
Това е един от най-емблематичния антракт в западния свят.
Това е шокиращ момент.
и неговите причини да създаде това...
Самопроверка е сложна.
и може би нещо, което никога няма да разберем напълно.
От писма до Тео знаем, че...
Винсънт се опитва да увери Тео, че ще се върне към нормалността.
отново работи.
Така че можете да твърдите, че този портрет е създаден
за да увери брат си, че се лекува.
В "Портрайт с превързани уши"
Винсент е в Yellow House и е много закопчан.
Това е първият месец от годината, много е студено.
Сложил си е палтото и кожената си шапка.
И можеш да видиш бинта около ухото му.
който е обърнал глава към вас, за да можете да го видите.
Той не изглежда...
Травматизиран.
Изглежда доста сериозен и заедно.
Той ни показва, че все още съм готов да бъда художник.
Имам трикотаж зад гърба си и ти покажа...
най-голямото ми влияние върху японците.
Също така се поставям в това студио в Южна Франция.
да покажа колко е важен за мен Арлес.
Така че мисля,
Имайки предвид състоянието на ума, той е бил няколко седмици преди този портрет,
това е самоуверено твърдение...
от себе си като художник.
Мисля, че тази работа наистина показва колко е важно да се самоунищожиш.
на Винсент, защото това е първото нещо, което е създал.
когато е освободен от болницата и се връща в Yellow House.
И първата му мисъл е да вземе отново четка.
Погледни се в огледалото и нарисувай това, което вижда.
Така че този автопортрет е начин за сметка на себе си.
Тази работа може да се види като представа за възстановяване.
толкова, колкото може да изглежда като ранен.
За съжаление е усложнено по няколко начина.
Картините ми са безполезни.
Струват ми невероятна сума, вярно е.
Може би, понякога, дори с кръв и мозък.
Въпреки това... отново започнах работа.
И вече имам три работи в студиото.
Надявам се да е така.
Но се чувствам слаб.
и малко напрегнат и уплашен.
сент имаше пристъпи и сякаш разбра, че не е така.
той не би могъл да живее този независим живот в Yellow House.
И така той се призна доброволно,
до психиатричната болница в Сейнт Реми.
Далече от забавянето на Винсент,
дълъг престой в болницата води до един от най-пророческите му менструации.
Както винаги, автопортретите са в центъра на неговата работа.
Надявам се да си добре, както и жена ти.
И че ще се насладете на хубавото време.
Колкото до мен, здравето ми е добро.
Що се отнася до главата...
да се надяваме, че ще е въпрос на време и търпение.
Тук съм почти цял месец и нито веднъж.
Усетих най-малкото желание да бъда другаде.
Просто...
Волята да работим отново се превръща в...
малко по-стегнато.
Портретът от 1889 г. е наистина значим.
по различни причини.
Първо, доскоро не се знаеше, че е Ван Гог.
Приписването му се оспорва от десетилетия.
И Музеят на Ван Гог направи технически анализ на него.
От доста скоро и намерих, че това определено е Ван Гог.
Боядисана е в "Сен Реми".
Ван Гог е изключително продуктивен в Сейнт Реми.
Това е един от най-пророческите моменти в кариерата му.
и къде създава някои от най-емблематичните си работи.
Имаше късмет, когато дойде, защото не беше пълна.
И така имаше две стаи.
Използвал е една стая за студиото и една стая, в която е спял.
И всъщност да си в лудницата, която беше странен манастир...
Уредил му е рутина.
Какво е най-важното нещо за разбиране?
за начина, по който работи Винсент...
е, че не е рисувал, когато е бил в криза.
Не можеше да рисува, не искаше да прави нищо.
Дори не можеше да пише писма у дома.
когато беше в момент на криза.
Този автопортрет е изключение от правилата.
и е едно от единствените работи, които е направил.
докато минаваше през ментална криза.
Този самопроверка е в ярък контраст.
За много от другите, Винсент използваше много по-заглушена палта.
и тези грандиозни зелени за този самопрофесионален портрет.
За мен има нещо...
клаустрофобни за композицията.
И знаем по това време, че са му забранили
от това да излезете от болницата.
На този портрет, Винсент изглежда болен.
И всъщност скоро...
Имаше един инцидент, при който той пое боя.
Боята по това време беше силно токсична.
Разболя се и му отнеха боите.
Тео пише до болницата и казва:
Има нужда от боя, защото боята му си е негова.
Това му помага да се качи на четни килии.
Върнал си е картините.
Но не е могъл да излезе от болницата.
Значи той е рисувал, по същество,
растителен живот, растение в двора,
и гледката от другата страна на прозореца на лудницата.
Все още иска да покаже, че е авантюрист.
защото виждате, че на заден план,
тази чудесно динамична четка.
тези смели цветове.
Но лицето му тук...
Изглежда много уязвим.
И мисля, че е много рядкост...
в момента, когато остави тази страна на своя характер.
Излез с един от автопортретите.
Мисля, че за мен това...
Това наистина е един от най-мрачните портрети, които Ван Гог е създал.
Това е човек, който изглежда изтощен, изглежда привлечен.
Погледът му не е толкова сигурен.
Не толкова, колкото е в някои от другите собствени портрети.
И мисля, че е... интересно...
за когото Винсент е създал тази картина.
Това за хората ли беше?
Мисля, че това е един от най-ясните показания на Винсент...
да се съгласи със себе си.
да се опитва да разбере какво му се случва.
И така, един от последните самопроверки на Винсент Ван Гог е създаден
дни след августа 1889 г.
И разликата между тях не може да е по-голяма.
Винчент изглежда сигурен.
Директният поглед се върна.
Художник, който контролира целия си кораб.
Какво се вижда от този портрет?
е, че това отново е празник с цветове.
Блусът и песъчинката са наистина толкова дълбоки.
толкова енергична, почти като цветове в Звездна нощ.
в другите работи от този момент в живота му.
че знаем толкова добре и толкова много обичаме.
Той показва на всички, че каквото и да е,
той все още има този много бурен ангажимент да стане художник.
Когато погледнете стилът, той е ослепителен.
Той държи палатка, обърна се с лице към зрителя.
Отново виждате тези допълващи цветове.
Носи мястото на художника, което е синьо.
За разлика от оранжевата част на лицето му.
Виждаш ли червеното и зелените да се привличат...
дефиницията на очите му, носа му и брадата му.
Това е напълно крехък портрет.
което мисля, че е...
Истинска кулминация на това, което е научил.
Той се показва с четките и палтата си.
и отново мисли за...
следващата стъпка като художник, който върви напред в кариерата си.
И като букмейкър на този автопортрет,
и да се върнеш при самопровъзгласимия през 1886 г. в Париж.
Изминаха три години между тези две картини.
Авансите, които Винсент е направил за това време, са безпрецедентни.
Не може да е по-различно от този ранен самопроверка.
която за първи път видяхме от 1886 г.
където излизаше от мрачен фон.
Тук той излъчва енергия.
Мисля, че това е невероятна кулминация...
от всичко, което беше научил и погълнат,
откакто се преместихме във Франция.
През май 1890 г.
Венсан отново решава да се премести на север.
Той остава изключително продуктивен.
Правейки 75 картини за 70 дни.
Венсан отива в Auvers, което е малко село северозападно от Париж.
да сме по-близо до Тео.
Имам чувството, че мечтата на студиото на Юга,
на жълтата къща, свърши.
Мисля, че като че ли разбира, че е свършило.
През лятото на 1890 г.
Боядисване поне по една работа на ден.
Както и да е, знаем, че е бил загадъчен с...
съмнения и грижи за бъдещето му.
Тео и съпругата му Джо са имали дете по-рано същата година.
Много се тревожих за Винсент.
че се превръща във финансово и емоционална тежест.
на брат си Тео.
И мисля, че присъствието на дете в техния брак...
Подчертах това.
Тео също имаше проблеми в работата.
и си е помислял да излезе от галерията "Гупил".
и като започна сам,
което щеше да добави паричен стрес към домакинството.
И Тео, разбира се, подкрепи финансово Винсент,
от години до този момент.
През юли 1890 г.
Венсан излезе на пшенично поле в Auvers.
и се застреля в гърдите с пистолет.
Той успя да се върне в къщата, където отседна.
Оцеля ден и половина със смъртни рани.
Не би дал никой в къщата да каже на Тео онази нощ.
защото не искаше да се тревожи и да бърза...
.. от Париж и тогава, така че Тео беше информиран само на следващия ден.
Очевидно е пристигнал и Винсънт е умрял.
с Тео до леглото му, по-късно същия ден.
Винсент каза: "Искам да си вървя."
И един час по-късно му се прияде желание.
Животът му тежеше толкова много.
Тео Ван Гог умира шест месеца след Винсент.
и двамата са погребани един до друг в Авърс, близо до Париж.
През следващите няколко десетилетия
интересът към работата на Винсент започва да расте.
Ключов човек...
който отговаряше за наследството на Ван Гог.
беше снаха му, Джо Бонгър.
който беше женен за брат си Тео.
С течение на годините, Ван Гог изпращал работата си на Тео.
и каза, че защото не може да плати на Тео,
той му е плащал по същество в картини.
И така Джо се оказа отговорен за цялата тази работа.
Тя беше умна бизнесдама.
които договаряха продажби, както и заеми от картини,
в музеи и галерии по целия свят.
Друго много важно нещо, което се е случило през 1914 г.
е първото публикуване на писма между Винсент и Тео.
и веднага отваряме тази лична история.
Прибавен към това артистическо наследство,
както и картините.
И сега, повече от 100 години по-късно,
Без съмнение, той е един от най-емблематичния.
ако не и най-емблематичния художник от края на 19-ти век.
Венсан Ван Гог се превърна в глобален феномен.
Неговата история докосва милиони.
Но собствените му портрети говорят за нещо повече от самота.
и ментален срив.
Говорят закованост.
и трансцеденталната сила на изкуството.
Тези осем портрета са многостранни.
Сложен художник.
който е преминал през различни етапи на развитие,
както в артистичния си живот, така и в живота си.
И мисля, че неговите портрети ще покажа това.
ще покаже тези моменти на смут, но и тържества.
Тези портрети са решаващи за познаването му.
Има нещо наистина откровено и изразително.
по начина, по който Ван Гог се представяше в собствените си портрети.
Ще отидем отвъд мита за изтезавания гении.
и да видиш един художник, който увенчава своите занаяти,
и да стане един от най-добрите съвременни художници на всички времена.
Те са начин да...
вникни в него като човек.
къде живее, но и как се развива неговата практика.
Мисля, че собствените портрети...
направи Ван Гог още по-обичан.
Когато видим, че Винсент гледа към нас от картина,
Запомни, той гледа себе си в отражение в огледало.
Първо, но сега гледа нас.
И някой да те гледа в картина?
е начин да построим мост между техния свят и нашия.
Затова мисля, че се чувстват толкова близо до нас.
Мисля, че всеки, който...
създава толкова много самопроверки.
е един, много смела.
и мисля,
интимно свързани със собственото си емоционално състояние.
Да създадеш толкова много самопроверки.
Мисля, че също така е начин да се документира...
Стадиите на вашия...
Психиатрична.
и неговите падения.
Това, което мисля, е особено невероятно.
за собствените портрети на Винсент, имате мита за...
Той си отрязва ушите и това очевидно привлича хората.
Но тогава, когато си мисля,
хората гледат както трябва на всички собствени портрети.
те осъзнават, че не са...
просто портрети на някой, който е напълно психично болен.
Боядисване без посока.
Те бяха резултат от години трудолюбиви...
Опитвайки се от своя страна.
Те не се чувстват тъжни и потиснати.
Те се чувстват издигащи и подкрепящи.
И мисля, че това е силата да ги видим всички заедно.
Превод и субтитри: Sky Access