Свалих го от YTS.MX.
Официално киносалон на ИФИ: ИТС.МХ
Чикаго седи на брега на Мичиганското езеро.
Едно от петте Големите Езера.
В ресторант на една крачка от брега на езерото.
През 1940 г. връчва подписани морски дарове.
Шау има много туристически бизнес от цялата страна.
Винаги сме сервирали езерна риба, както бяла риба, така и костур.
Ето.
Тук имаме две бели риби.
Тези са от Езерото Супериър.
И после тук.
са филета от костур, жълти езерни костурчета от Езерото Ери.
Някой ден ще се радвам да видя езерната пъстърва в менюто ни.
Не знам дали това ще се случи.
Големите Езера имат естествено организираща сила за хората от този район.
Те докосват осем щата и две канадски провинции.
Необятността им е трудно да се предаде.
Когато стоиш на брега на едно, със сигурност не ти се струва като езеро.
Те са много, много важни за нашата икономика.
Това, че имаме най-големия източник на чиста вода в света.
Затова можеш да имаш десетки милиони хора, които живеят около Големите Езера.
Големите езерца са наистина в нашето ДНК.
Една от петте работи е свързана с водата.
Децата растат и имат тази памет.
Свързват го с времето и летата си.
със семейството си на брега на града.
Езерото Мичиган или Езерото Хурон, каквото и да е тяхното езеро.
И риболовът е неделима част от това.
Рибата, която плува във водата.
са част от живото тяло на района на Големите Езера.
Рибата в Големите Езера е уникална.
Това е начин да свържем сина и дъщерята с татко, мамо.
риболовът на Големите води за първи път е описан в документи от 17-ти век.
Когато европейските изследователи за първи път са видели вътрешни хора
Улавяне на огромни количества риба.
Имаме връзка с рибите.
Оцеляваме заради тези връзки.
И тези връзки, които можем да си представим с рибите,
но също и с водата, с въздуха и лекарствата.
Цяло Сътворение.
За нас е важно да ловим риба.
е част от пълните отношения с природата.
В по-голямата част от историята хората мислеха, че Големите Езера
Бяха толкова големи и пълни с риба.
Че винаги ще има много за хващане.
Но през 50-те години всичко се промени.
Рибата, която е най-важна за хората, почти беше изчезнала.
Рибата изчезнала.
Никой не може да го обясни, да не говорим, че ще го оправи.
Без значение дали сте били в Езерото Онтарио, или в Езерото Супериър,
или навсякъде по средата, беше ужасно.
От малки градове до големи градове.
това беше поминъкът на хората.
Много се надяват, че някои удивителни хора са се справили със загадката.
Странното им откритие все още заплашва Големите Езера днес.
Борбата им с него се промени драматично.
Как хората от всички сфери на живота се свързват с тези сладководни води.
Хората ловят риба по различни причини.
Забавление за риболов, търговски риболов и риболов
са три много различни вида риболов и всички те са изключително важни
както историята, така и сегашните реалности.
на Големите Езера.
Много преди да настанат първите европейци, хората започваха да ловят риба.
Хората от Анишинаба, или Чипева,
банди, които са в района.
бяха номадски хора.
Те излизаха от брега и ловяха риба.
По брега на Езерото Супериър,
те ще събират най-вече през есента.
когато бялата риба или езерната пъстърва идват да сеят.
Рибарството дава храна на семейството.
Много е важно.
Подвижният риболов лови риба за оцеляване.
Спортният риболов е по-скоро лично удоволствие.
От 16-ти век нататък,
Европейските емигранти се наляха в района на Големите Езера.
И много от тях донасят удоволствие от риболов.
Хлебната риба беше пасище за почивка.
В Европа от столетия.
И знак за състояние сред елитите.
Сьомга, пастърма.
Бели риби и други сладководни сортове.
Много преди Колумб да се натъкне на новия свят,
Прекомерният риболов заплашва езерца и реки из цяла Европа.
Благородниците блокираха достъп до най-добрите места за риболов.
Нещата само се влошат.
Когато първите европейски военнослужещи
Предприемачи са пристигнали в района на Големите Езера.
Те намериха огромния му избор.
От сладкодайни риби, които се насищат с риби.
У дома им е по-добре.
Един вид риба се оказа особено примамлив.
Всеки път, когато пада, атлантическата сьомга напуска откритото море.
Да се размножи в реки от Скандинавия до Испания.
И грабители са ги заредили от столетия.
Те също се преместват по река св. Лорънс в езеро Онтарио.
Натоварихме се в притоците на реките, за да се размножим.
С нарастването на европейското имигрантско население на своя бряг,
Все повече и повече хора ги набелязаха.
От една сметка, товарът на Северния бряг през 1820 г.
Беше толкова изобилно, че...
Впечетляващите товари привличат и други емигранти.
До Езерото Онтарио, което разбунтува друг вид риболов.
Бих казал, че тук винаги е бил комерсиален риболов.
Винаги сме вземали риба, която изтъргувахме един с друг.
които изтъргувахме с други хора.
Рибата беше част от нашата икономика.
Не трябва да има пари в брой.
но със сигурност е икономика на бармани и търговци.
В този район идваха неутрални хора.
Решиха как да се възползват от това.
От времето на европейското селище в района,
комерсиалната риболовна дейност също е била голям елемент от икономиката.
Това е една от причините хората да дойдат в района.
Сьомгата се лови тежко в Езерото Онтарио.
Използвали са мрежи на брега.
От другата страна на брега и заливната зона на езерата.
С разрастването на градовете,
Потоците от полята са били почистени със силни дъскорезници и дъскорезници.
И комерсиален риболов, разлюляван от надутата популация.
Затова хората използваха по-големи и по-големи мрежи.
Способен на много риба по едно и също време.
Значи това са били риболовни операции, които са се върнали дълбоко.
дълбоко в колониалния период.
И колониалният период е узрел с разкази за строеж на бента.
Разноски на водата и неизброими промени в средата.
които напълно смазаха популациите на рибите.
До 1860 г. атлантическата сьомга на Лейк Онтарио ги няма.
По това време търговци на риба.
Просто гледахме на езерцето като на награда.
Никога не са виждали сладководни ресурси.
с големината и големината на Големите Езера,
и те бяха смятани за неизчерпаем ресурс.
По времето, когато атлантическата сьомга на Лейк Онтарио се срина.
Европейските емигранти ловят риба във всяко голямо езеро.
През 19-ти и 20-ти век комерсиалната риболовна индустрия
е бил значим и вграден в Големите Езера.
Търговският риболов беше завързан.
за развитието на целия район на Големите Езера, както го познаваме днес.
Никъде в сравнение с Езерото Ери.
Той седеше в центъра на Индустриален взрив в Америка.
Smelters, рафинерии и заводи опаковани води
В неговите градове на брега на езерцето,
Преразпределяне на суровини в продукти
Отправя се към градовете на източното крайбрежие и Европа.
Работници от целия свят се наводниха в този район.
И комерсиален риболов разлюлява, за да се даде помощ на разлюлялата се популация.
В разсъмване на 20ти век
над 100 милиона килограма риба са били внедрявани от
Плитките дълбини на Ерик всяка година.
Комерсиалната риболовна дейност на Езерното езеро е насочена към различни видове риби.
но най-важното за този комерсиален риболов беше езерната херинга.
Всъщност са били цискоса, или шаргонови артидеи.
Защо са ги набелязали с херинга?
В Атлантическия океан има морски вид херинга.
или солена вода и имат същата роля, която играят.
като херинга в Големите Езера.
въпреки че са напълно различни видове.
Рибарската промишленост край Ери било построена върху езерна херинга.
Пратката на рибите, преработката на рибите...
Това позволило да се строят градове близо до водата както в Онтарио, така и в САЩ.
Когато риболовът на Ери Чиско е на върха си,
комерсиалната риболовна индустрия
много от същите развития.
които се случват в производството.
Шунърс се превръща в риба.
Мрежите вече не се изкарват ръка за ръка от водата.
Има параходи.
Имате тези технологии, които се появяват.
и имате хора, които се научават да използват тези технологии.
по начин, който е много екстрахивен.
Езерото Ери е много по-промишлено, много по-оптимистично.
и много по-рентабилни ресурси.
отколкото комерсиалната риболовна дейност в Езерото Онтарио.
Това е същата индустрия с по-хубави механици.
През 1924 г. повече от 32 милиона килограма херинга
Теглени са от Езерото Ери.
Година по-късно уловът се разби.
До малко над 5 милиона и продължаваше да пада.
Всички обвиняваха другите.
Никой не е имал представа какво се е случило с тези риби.
Ненадейно нямаше риба, която тези рибари да хванат.
И това имаше огромни последици за икономиката.
Това наистина беше тласък за началото на науката за Големите Езера.
Науката в този риболов и в това, което се случваше.
Виждам истинска инвестиция, особено от страна на САЩ.
от Американското бюро за риболов.
ясно движени от икономическата значение и стойност на риболова.
В противен случай тази инвестиция нямаше да се направи.
БГ "Рибарство" откри изследователска лаборатория.
В Ан Арбър, Мичиган.
Първият му директор е риболовен биолог.
Джон Ван Остен.
Започнал е малко или много като проблемотърсач.
за жалбите, които рибарите са имали за определени акции.
Той наистина се опита да разбере какво причинява скръб на рибарите.
и да го поправим.
Учените започваха да разследват редица потенциални причини за това.
От токсичен изхвърлим от заводите и химичните заводи в района.
Дали рибарските мрежи са убили твърде много малки риби.
Преди да назреят.
Докато учени се съсредоточиха върху Езерото Ери,
борсите преместиха центъра на вниманието си към горни езерца.
Езеро Мичиган, Езерото Хурон, Езерото Супериър.
Комерсиалните операции бяха широкоразпространени из Големите Езера.
Когато се изместихте нагоре по езерата, се преместихте в бяла риба и езерна пъстърва.
Лястливата пъстърва е естествен хищник от най-високото ниво.
някога е управлявал всички Големите Езера.
Най-голямата вземана някога, тежала 100 килограма.
Езерната пъстърва е може би най-важното.
вид риба в Големите Езера.
Те бяха страхотна комерсиална риба.
Те са големи, имат много плът.
те са наистина добра възвръщаемост на инвестициите за рибарите.
Беше твърде лесно да се хвърли мрежа във водата и да се извадят пари.
Това беше много лесно.
Семейството на Марк Руд дойде в Минесота от Норвегия.
И започна да лови риба в Езеро Супериър преди век.
Когато бях на 12 години,
Замесен съм да излизам на езерото.
и да работя с лодките, може би да помогна да се чистят рибите.
Когато бях на 14, хванах една от лодките.
и сам ще се оправям с мрежите.
Езерната пъстърва е това, което всички търсят.
Едно време.
Защо, дебели езерни птици, или както ги наричат там горе,
"Синкуутс" - това беше желание.
Ролф Уилкокс е израснал като риболовен залив "Бяла риба".
Имат им много имена.
Това са дълбоководни пастърви, сестрички.
Те са много неща, нали се сещате, дебели пастървички.
Има около 10 или 12 различни вида.
Дядо и татко са казвали, че е навън.
От местообитанието ви зависи къде ще ги хванете.
Всички ще си приличат, когато сложиш мрежите си в определена зона.
Раздвижете мрежите си малко далеч.
Сега можеш да намериш риба, която да изглежда напълно различно, все още езерна пъстърва.
о-в Манитулин се намира на северния канал на езерото Хурон.
От останалата част на Онтарио.
Семейството на Джордж Първис започна бизнес тук.
Преди пет поколения.
Започнахме тук в края на 1800 г.
Рибата била основно езерна пъстърва.
От началото на 1900 г., където имам записи,
Улавянето на езерна пъстърва е приблизително
350 000 до 450 000 фунта на година.
Два пъти е направил 500 000 фунта.
Повечето градове на брега на езерото Хурон датират от ерата на сечта.
Когато дърводелски фирми строят дъскорезници край езерцето, за да обработват и корабостроят бял бор.
От гората, покриваща района.
Когато голям порезен или дърворезба,
който е бил в централната част на северната част на Средния запад,
Изтощихме ресурсите и се изместихме от района.
и много от тези фирми се преместиха на юг,
комерсиалната риболовна промишленост остава
жизнеспособна икономическа алтернатива за хората
които се нуждаеха от работа и ресурси в района.
Баба ми Мърц, която живееше в Роджърс сити,
притежаваше част от риболова и синовете й,
Кларънс, Лорънс и Луис.
Баща ми лови капани.
Баща ми лови риба в района на Харбър бийч.
през 1934 г., когато се удави.
И тогава майка ми пое риболовния бизнес.
Майка ми нямаше детегледачка.
Израснах на тази лодка, защото тя работеше на лодката.
както и сестра ми.
Имаме осем дълбоки мрежи, които сложихме в протоците.
Хванахме много пъстърви.
Рибата на Лейк Хурон не беше имунизирана срещу проблеми.
Езерната паплач и трите горни Големите Езера.
По време на него се наблюдаваха продължителни спадове.
Траекторията на упадъка се задълбочи драматично.
Притокът се сгромолясва до момента, когато търговските рибари се сгромолясват.
Трябваше или да се откажа, или да се движа.
Различни видове рибари ловят риба.
различни видове уреди и е по тяхна вина.
Не съм виновен.
Но после започват да говорят и със своите законодатели,
техните членове на парламента.
или техните представители и да им кажа:
"Нашата общност"
се основава на този вид риболов.
Ако не направим нещо по въпроса, ще изчезне.
От страна на САЩ тези политици се обърнаха към Джон Ван Остен.
"Ан Арбър" за отговори.
Когато риболовът на Езерото Хурон отказа да се срине,
биолози от риболов, водени от Джон Ван Остен, разпознати
че са видяли презентация на спад на населението.
които вече се бяха случили в Лейк Ери и по-рано в Езерото Онтарио.
На Ван Остен му се плаща от ФБР.
Той не гледа риба заради рибите.
и екосистемата, но той наистина се опитва да стигне до дъното на какво.
случва се с тези скъпи видове.
и какво можем да направим с него?
да ги върнем в тяхната изобилност и да ги подкрепим.
Вин Остен е знаел, че уловът на Езерото Хурон отпада.
Внезапната катастрофа не се получи.
Езерото Хурон беше различно от Езерото Онтарио и Ери.
По-малко бентове блокираха размножителните води.
И нямаше големи индустриални градове на брега му.
Със заводи, които замърсяват водата.
"Бръмбъргъринг" е голяма индустрия на Езерото Хурон.
И се носи по течението и през езерцето.
Унищожавал е местообитанието си.
Но това не беше нищо ново.
Езерата Онтарио и Ери.
Прекомерният риболов е най-очевидния виновник.
Най-накрая доведе до пряко участие на федералния, щатския,
и местни политически органи, които ще дойдат.
и ще се опитаме да се справим със загубата на тези ресурси.
През 1946 г. беше предложен договор.
тя дала регулативна власт на двунационална комисия.
Да управляваме този двустранен ресурс означава, че трябва да мислиме за нещата.
като ограничаване на хваната и размера на рибата, която можете да вземете.
и колко можеш да вземеш и какви неща можеш да използваш.
и това са всякакви регулативни решения.
Джон Ван Остен вярва много в наредбите.
и ги виждаше като начин да ги поддържаш.
финансовата жизнеспособност на тези рибни запаси, които бяха преустроени.
Те се натъкнаха на много организираната политическа криза.
самата търговска риболовна промишленост.
Политическите и изборните представители не винаги са били единодушни.
особено след "новия Разговор", когато някои от тях бяха все още напаст.
от голямото разрастване на федералното правителство.
Презграничените наредби няма да бъдат издавани.
В картите не са включени правилници.
Когато нещата затънаха от зле в по-лошо на Езерото Хурон,
Думичката стига до Ван Остен за любопитен процес.
В ярък пролетен ден,
Някои млади хора се изкачиха до водопада на река Океок.
близо до Роджърс сити, Мичиган.
Дойдоха, за да намерят любимата си дупка, гъмжаща от вода.
Със странни змиорки.
Те се върнаха в града и казаха на директора какво са видели.
Новината напомня на Джон Ван Остен за друг странен инцидент.
Александър Крю и братята му живееха на брега на Ери Онтарио.
Утрото на 8-ми ноември 1921 г.
Crewe и неговият помощник се добраха до една от няколко мрежи.
Той и братята му си тръгнаха заклани на дъното на езерцето.
Когато пълниха кутия след кутия с бяла риба,
Нещо странно се случи.
Те се натъкнаха на наистина странно създание.
Никой от тях на кораба не е виждал подобно нещо.
Александър Крю вдигна рибата.
заедно с това създание.
са го откъснали от рибата.
и го сложи в буркан и го изпрати в университета в Торонто, за да бъде анализиран.
Съществото е идентифицирано като Петромизон маринъс.
Морската светиня.
Същество, родено в Атлантическия океан
и не би трябвало да е в Големите Езера.
Имаме четири вида местни лампи в Големите Езера.
Морските фенери са много по-различни от нашите местни оранжерии.
Те растат два до три пъти по-едър от останалите.
известно е, че е в Онтарио.
Но Крю хвана първия, който намери в друго голямо езеро.
Да разбереш колко забележително беше това.
Това помага да се знае нещо за Географията на Големите Езера.
В района на Големите Езера има една пета от надземната сладководна вода на Земята.
Големите Езера са една голяма система.
и вероятно една голяма река със забавено движение, изтичаща към Атлантическия океан.
Ривърите свързват Големите Езера.
Най-прочутият ориентир по свързващия път е Ниагара Фолс.
над които водата от Ери е на почти 200 метра.
На път за Лейк Онтарио.
Природата раздели Големите Езера на две различни водни екосистеми.
Рибата и други водни същества зимуваха свободно.
От Езерото Супериър до Езерото Ери.
Те също са мигрирали между Езерото Онтарио и Атлантическия океан.
Но Ниагара Фолс беше непроходима пречка.
Ниагара Фолс щеше да спре всичко да влезе в Ери.
Нищо не може да премине през тези огромни падания.
Поне преди странния улов на Александър Крю.
Крю хвана морския му светилник.
200 мили над Ниагара Фолс.
Въпреки странното място, никой не му обръщаше много внимание.
Морската светиня не се смята за особено опасна.
когато се появи за първи път.
Шест години, преди друг морски аранжимент да се появи в Ери.
И този път се заключи в бяла риба близо до Сандъски, Охайо, Лейк Ери.
Самият Джон Ван Остен отиде да потвърди този морски светилник.
Проучил е докладите за щетите, които са причинили в Езерото Онтарио.
И нюйоркския "Фигър Лейкс".
Един доклад от 1897 г.
След като се затегли, се разцепва с подобните на циркуляр зъби на езика си.
Докато не се носи през дебелия цвят на кожата или кантара.
На жертвата си.
Тогава няма какво друго да се направи, освен да остане прикрепен към рибата.
И да се носи наоколо, смучейки кръв, когато е гладен.
И от време на време се взира в необятната си плът.
Задълбочава се и става все по-надълбоко.
Ако на жертвата й остане кръв...
Или, ако не, търси друга риба.
Те са много примитивни, безчелюстни риби, подобни на змиорки.
Но за разлика от змиорките, те нямат плавници.
Челюсти или кости.
Лемпрей са роден в Атлантическия океан.
Те са се развивали там с много по-голям вид домакини.
Прикрепяме към домакините, които са много по-големи от всичко, което имаме в Големите Езера.
Така че в Атлантическия океан те действат като паразити.
Всъщност те са непроходими в Атлантическия океан.
В Големите Езера те са много по-големи от домакините си в известен смисъл.
И когато се прикрепят към домакина,
те служат повече като хищник, отколкото като паразит.
В началото имаше хора, които бяха много разтревожени.
Те са тези, които знаят най-добре за морския фенер.
Джон Ван Остен е един от тях.
Той знаеше, че гъмжащата маса на Окук Фолс е
Може да се пише катастрофа за които и без това се бориха семейства на риболов на Езеро Хурон.
Изминаха 10 години, откакто разпозна морския фенер "Сандъски".
До миналата година не беше докладвано за това.
Когато капитан влезе в Милуоки-музей,
Прикрепяше се към пастърма от езерното езеро, която беше хванала.
Докато рибите плуват,
Логично е да си помислите, че следващата стъпка за нашествието е
през Детройтската река до езеро Хурон.
и може би през протока на Макинау, в тази зона.
Това не се е случило и е доста странно.
Следващият светилник, който беше засечен, беше намерен през целия път.
в езерото Мичиган, близо до Милуоки.
По това време всички се шокираха.
и никой не можеше да обясни как е станал този скок.
Един музейен биолог, Т.Е.Б. Поуп го идентифицира.
Като първия морски фармей, намерен в Голямото езеро.
Нагоре по Езерото Ери.
Татко предупреди известен ихтиолог Карл Хубс.
Кой му е помогнал да пише статията, като е предупредил.
Джон Ван Остен попита отдел "Сигурност" в Мичиган.
Да ги пазят в други води.
Още една орда, забелязана близо до сайдерница.
В Рочестър, Мичиган, 20 мили навътре.
От най-близкия проток на Големите Езера.
Потвърдени са най-лошите му страхове.
Че нещо обезпокоително е в ход.
"Както непохватните същества са били забелязани."
В все повече и повече притоци,
Семействата, които ловят риба, започват да виждат нов вид кръвопролития.
Първият морски светилник, който са видели тук,
Казват, че са го донесли на брега през 1934 г.
Те играха с него, мислеха, че това е наистина странно.
и не знаех какво да мисля за това.
През 1944 г. рибите били мъртви на дъното на езерото.
особено през есента, когато са се размножавали.
Ако пометете малко мрежите си на дъното, когато ги вдигате,
толкова вони, че не можеш да издържиш.
за да бъде на кораба от цялата голяма риба, легнала на дъното.
Бях на седем, когато видях...
първият ми морски фенер на бяла риба.
и помня, че работниците на кораба ми казаха:
това е моя работа, за да се погрижа за тях.
Така че имах ножа в ръката си.
И нарязах морския фенер на четири или пет парчета.
преди да го е хвърлил обратно.
Значи това беше.
Мичиганския отдел за защита на природата.
Изградил е устройство на река Океок, за да затвори морския фенер.
Изчисляваме големината на пролетта.
Заловили са над 3400 фазови морски фармери.
Баснът "Големия Лейкс" има хиляди притоци,
така че 3400 морски фенери в една малка река, като Океока,
Това е голямо червено знаме.
Приличаше на масова напаст за Големите Езера.
Но защо Лейк Хурон?
Две големи езерца са между
Природен местообитание на морския светилник.
Атлантически океан и Езерото Хурон.
Защо не е станала причина за това?
Сходно ниво на унищожаване?
Морската светлина има нужда от достъп до висококачествена вода.
горе във всяка река, където се размножава.
Беше в Лейк Онтарио за известно време.
са нанасяли много щети в началото.
Местонахождението му е депрофесионално.
Ако погледнете старите карти, ще видите това.
На всяка река имаше 10, 12 или 15 милиона бента.
Следващото езеро, в което влезе, беше Ери.
Много от потоците на Ери бяха замърсени.
Те бяха маргинални за морския светилник.
за наистина да разрасне населението си.
Езерната пъстърва, която била първичната жертва,
вече е изчезнал от Ери.
След това е избухнала в Езерото Хурон.
През 1940 г. повече от 2726 000 килограма
Езерната пъстърва беше хваната в Езерото Хурон и грузинския залив.
До 1946 г.
Само 760 000 килограма и продължаваше да пада.
До 1944 г. езерната пъстърва си беше отишла.
И тогава започваме да ловим бяла риба на регулярна основа.
за да се опиташ да го направиш.
Когато ловихме риба тук, особено през есента,
всеки ден вземахме мивка, пълна с лампи.
прикрепен към бялата риба и беше много зле.
Просто щяхме да видим всички риби на дъното на езерото мъртви.
Беше очевидно какво ще се случи.
че няма да е само въпрос на време.
В края на 1940 г. започваме да виждаме
Лъмпи, спомената на конгресните изслушвания и парламентарни дебати.
Фред Брадли, конгресменът, представящ Rogers City, Мичиган,
Убеден от колегите си, че ще бъде изслушан за катастрофата.
Разрушен комерсиален риболов на Големите Езера.
Председателят на Асоциацията на производителите на риба в Мичиган.
Указно е пред Комитета на парламента.
Дори и някои от най-непочтените anti New Deal-ers там.
Бих казал на изслушванията в Конгреса.
че няма как да се справим с проблема с фенера.
докато не пресечем границата.
и имаме федералното правителство.
със своите ресурси, за да се справи с проблема.
Изслушванията убедиха Конгреса
За финансиране на проучване на начини за контрол на морския фенер в Големите води.
Заделянето беше само 20 000 долара на година за 10 години.
Равните са около 270 000 долара на година.
Федералната лаборатория на Джон Ван Остен поведе работата.
Вин Остен разбра, че никой няма представа.
За това как да контролираш морския фенер и това трябваше да се промени.
Той имаше нужда от някой упорит с новаторски научни умения.
И обърнахме внимание на детайли.
"Открих тяхната уязвимост."
Университетът в Мичиган привлече вниманието на Ван Остен.
Вернон Апългата е израснал в Куинс, Ню Йорк.
Той е служил в армията по време на Втората световна война.
Дисциплината и решителността му
"Ван Остен, който му предложи"
шансът да получи докторския си труд.
Разработвайки информацията, която трябва да се води война на морски лампереи.
Върн Апългата е голяма част от тази история.
Пионер в морския свят на светилниците.
Van Oosten изпрати Апългейт в Rogers City
Да направим магазин в някогашна Депресия Ера.
Граждански лагер за защита на природата.
Със снимка на река Океок.
Той се възползва от готовата доставка на морски фенери.
За да започне най-детайлното изследване, правено някога
В живота на животните.
Върн Апългата беше безмилостен изследовател
и трудолюбив.
Казват, че живеел на цигари и кафе.
Приложи военно мислене на новата си мисия.
"Апългата събира екип от работнички и местни. "
Клиф Кортман е наел като момче за всичко.
Дойдох тук и попитах за работа, а д-р Апългата ми даде работа.
Така че стоях 33 години.
През следващите три години
Екипа на Апългейт е измерил инвазията на морския фармей.
Изучил е поведение и поточета на организмите.
През декември 1949 г. "Апългата" представи тревожен доклад.
Къде е първата река Океок?
над 3 466 възрастни морски лястовички, мигриращи нагоре по течението.
Пет години по-късно там има повече от 24 000 нови уиърс.
Семействата за общ риболов са били твърде знаени.
Когато се появи морския светилник,
Ние имахме две притегляния на хриле и операция в капана.
Тъй като рибите стават все по-малко и по-малко,
Трябваше да отидем на една лодка, да изоставим два екипа.
Престанахме да ловим риба в средата на 50-те.
Цялостните операции на комерсиални рибарски лодки се преместиха
през протоците на езерото Мичиган.
И тогава те допринесоха.
до сериозен спад.
като добавим още повече риболовна усилия,
и смърт в тези кланици.
И после част от риболовната операция.
се премести на Езерото Супериър.
Семейството на Стюард Сивертсън
Там вече беше добре определено.
Дядо ми дойде тук с двама братя през 1892 г.
Той дойде в Дулут, емигрирайки от Норвегия.
Той беше в него завинаги.
Не мисля, че е правил нещо друго освен риболов.
И научиха за възможностите в Isle Royale.
отгледал е деца, които са се предали.
да се включиш в търговската риболовна индустрия.
Успяха да хванат доста голяма част от тях.
на хваната от Ile Royale.
За първи път чухме за светилника.
в "Айлс Роял" през 1940 г.
Това ужасно нещо се случи в Мичиганското езеро.
където годишният улов на езерна пъстърва
от 6 милиона всяка година на 400 килограма.
За около три години,
Приета е катастрофа.
По време на този риболов от нашествието
На ненаситен морски хищник.
Посредническият улов е понижен, защото този паразит...
Много от тях са много.
И тогава трагично и внезапно,
Езерната пъстърва лови риба от езерните води Хурон и Мичиган.
Смазана напълно, както рибата, но изчезнала.
От рибарските мрежи.
Предупредени сме от рибари от долното езеро.
Помня, че като малък видях едно списание.
Сп. Стаг имаше снимка.
на човек, който залита от води на Мичиганското езеро.
с светилници на гърдите.
и ужасено изражение на лицето му.
Нютрите се наричат морски фармей.
"Дракулата на Езерата, разпространяваща истерия."
Въпросът беше дали този проблем ще ни удари.
Тук, в Лейк Супериър?
Бяхме на загуба за това, което щяхме да направим.
"Вернон Апългата"
Докторска дисертация през 1950 г.
Доказване на първото научно описание
Удивителен жизнен цикъл на морския англичанин.
В Големите Езера.
Всичко започва, когато езерната вода се загрява през пролетта.
И възрастни морски англичани се излагат на риск от дълбоко вряща вода.
Да се съберем близо до брега, където течащи води отточат земята.
Те се лутат там, докато водата се затопли.
Само за точната температура.
Подчертаване на оптимални условия за създаване на деца.
Тогава, под прикритието на мрака, светилниците се преместват вътре.
Те се проправят по пътя си в търсене.
От подходящи речни легла, където се строят птици.
Когато всичко е готово, мъжете и жените се преместват в гнездата.
И да се преплетем в гуляи, които се забъркват в мъжка сплитка.
С десетки хиляди яйца, освободени от всяка жена.
Те се гърчат и вдигат малки камъчета.
И песъчинки от гнездото.
В която се натъква залепящо се вещество на повърхността на всяко яйце.
Камъните и пясъкът носят всяко яйце.
Обратно в гнездото, закотвяйки ги там.
Лъмпрей повторете техния брачен танц.
Отново и отново ден-два.
Тогава, без да им остане нищо, те ще умрат.
След две седмици се появяват новоизлюпели.
Ларвите се наричат амуници.
Фармацевтите живеят безобидно.
в притоците
ифилтрира микроскопичните организми от водата като храна.
и растат от почти микроскопични размери.
до 5 до 6 инча.
Никога няма да разбереш, че са там.
но стотици хиляди ярвалски морски фенери
могат да живеят под калта в заразена река.
След около четири години амоникета метаморфоза
В свободните деца, наречени трансформатори.
Устите им се превръщат в шипчиви риби.
Храносмилателните им пътища се превръщат в различни храни.
Когато тези промени са пълни,
Трансформаторите мигрират в открито море.
И навлизаме във фазата, която Върн Апългата нарече езерна.
Сега те търсят риба.
Готов да изхарчи 18 месеца за риба.
И ги изтощава от телесните им течности.
Всяка светило може да унищожи 40 килограма риба.
От 12 до 18 месеца, докато се хранят в Големите Езера.
Така че за много кратко време,
можете да имате голям брой лампи.
и всяка светило убива или унищожава.
голяма част от рибите.
След като изслужиха унищожителните си средства.
Терминалът на лакомията, англичанинът отговаря на презимуването на природата.
Да се придвижим към брега и да изчакаме температурата на водата.
Трезвена светлина, за да се втурне към теченията.
И дай факела на ново поколение.
Уроците на Върн Апългата, които научават първичната история
на морския светилник, за да търси точките от живота.
където контролът би могъл да бъде осъществим, това беше от изключително значение.
Когато "Апългата" представи своята дисертация,
Езерната пъстърва остана в езерото Хурон и Мичиган.
Иконорийските загуби са сериозни.
На Езерата Хурон и Мичиган.
Много флотилии са завързани.
Придобиването и сгради са изоставили.
Как такъв деструктивен нашественик е минал през Ниагара Фолс?
Много винят Уелс и каналът, който заобикаля паданията.
повече от 200 метра.
От Езерото Онтарио до Ери.
през 1829 г. през 1829 г.
Ако е виновен, защо мина почти век?
Преди Александър Крю да хване първия морски англичанин
Знаменито ли е, че е влязъл в Езерото Ери?
Днес Уелс и каналът не са първите.
Уеланд каналът не беше много повече.
отколкото прославен ров през 1800 г.
и се е хранил с вода от източник на вода.
в средата на ескадрата на Ниагара.
и е създал канал "Уеланд канал", който се е разделил на две.
така че нямаше единен поток.
през канала от Лейк Ери до Езерото Онтарио.
Когато каналът е надстроен
За работа с по-големи кораби, оригиналният източник на вода
Подобрен неспособен на по-голям теч.
Инженерите са прекъснали Лейк Ери.
Чиято вода започна да теча надолу по нея.
През целия канал.
За морски фенери това промени всичко.
Sea Lampreys са програмирани адаптационни
за да се придвижим в реки през нещо, което се нарича
Това, което светилникът прави, е да чувства течението с лицето си.
и инстинктивно плува нагоре по течението.
След края на века, когато този Уенд канал бил променян, се задълбочил,
и започна да се втурва от Езерото Ери право към Езерото Онтарио.
Ние превърнахме този канал в голяма река.
Сифонът се придвижил към Ери.
и продължи точно нагоре по течението.
чрез свързване на канали от езеро към езеро
и хилядите притоци.
които хранят тези Големите Езера.
Икономическата катастрофа.
Конгресът на САЩ одобри средства за помощ.
За да се разрастне битката срещу морския фармей.
Много повече се промениха тази година.
Джон Ван Остен се пенсионира.
И предаде федералния отдел "Ан Арбър" на Джеймс Мофет.
Кой промени центъра на вниманието от следването на морски фармей?
Да намерим начин да ги изкореним.
Наел е Апългата да води нападение.
И предяви иск за изоставена животоспасяваща услуга на САЩ.
Лодката на Лейк Хурон е "Хамонд бей".
До устието на река Океок.
Там, където "Апългейт" създаде нов план за битка.
Превенция на размножаване чрез блокиране на потока.
Унищожаването на ларвата.
Преди да излязат от калта и тинята,
Унищожаването на новопреродените емигранти
По пътя им към езерото.
От трите подхода, първият
Третата изглежда дава най-голямото обещание.
Съсредоточен е върху тях.
Когато намериха поточе, което се сплотява с ламтри.
Те създадоха бариери там.
Първо са започвали механически пиърсинги.
огради през реката,
и след това каруцата работи по оградите.
и спираха светилника.
Всичко, което е нужно, е един крах.
и ако се случи по време на лова за хайвер,
сте имали размножителна популация от англичани горе.
"Механикалните бариери бяха съкратени."
Затова Апългата опита нещо друго.
Това бяха електрифицираните бариери.
Това беше неговата идея за голям билет, почти като Сребърен куршум.
че ще спаси риболовът на Големите Езера.
"Крюс нанизани кратуни от електроди"
От банка до банка, управлявана от газгенератор.
Имаше един свят на проблеми с тях.
Електрическото поле не беше селекционално срещу никакъв вид
от риба или животно.
Всичко, което се е вляло в електрическия ток.
ще се шокира и ще бъде убит.
Те бързо разбраха, че не са такива.
Ще бъдат сребърния куршум, който са очаквали да бъдат.
механически или електрически бариери.
Не валидира първата стратегия на Апългата.
Затова е измислил версии, за да тества третата.
Но улавянето, превръщащо се в светило,
Придвижването от води до езерото също не помогна.
Три години в комерсиален риболов на четири от петте.
"Големият Лейкс" беше мъртъв.
И Апългейт все още не е могъл да спре морския фенер.
Някои от конгреса мърморели
Това беше безнадеждна загуба на пари.
Но Джеймс Мофет отказа да се предаде.
Мофет измести вниманието си, за да не блокират тези мигриращи.
морски фенери за възрастни и край ларвата за морски фенери.
които живееха заровени в реката.
По това време имаше много.
за нови технологии, които се появяват,
особено в света на химията.
Имаше химикали, които се използваха за чумави видове.
неща като контролиране на комари.
или контролиране на токстични инвазивни растения.
Но наистина нищо не беше открито.
за да убиеш специално животно преди това.
Мофет подкрепи опита.
В университета в Мичиганския докторант.
Кръстен е на Филип Сойер, за да опита нещо ново.
Уредил е магазин в "Хамънд Бей".
Те му помогнаха да си направи малка станция за биотехнология.
Това, което Филип Сойер направи, беше да види
всякакви групи химикали,
която може да има селективна токсичност за абажурите.
Намерил е някои от химикалите, които е изследвал.
ги е убил преди другите същества в бурканите му.
и също така е забелязал, че за тях има тази странна нитрофенолна група.
Така че той започна да сглобява тези образци.
Сауър се премести на източното крайбрежие, след като извоюва докторантурата си.
Но работата му с химикалите показа обещание.
Мофет и Апългейт превръщаха Хамънд Бей.
В пълна химическа лаборатория.
Беше много далечен изстрел да се опитаме да намерим този химикал.
която селекционално ще убие морски фенери, без да ги нарани.
други водни животни и организми в потока.
Също така не може да нарани животни, които пият от тези води.
Не може да се меси в напояването.
човешка дейност в тези води, хора, които плуват.
Трябва да е напълно безопасно.
и селективни за убийството на морски фармей.
Те следваха водачката на Филип Сойер.
Използвайки 10 тонни стъклени буркана.
Напълниха ги с пет литра вода.
Претеглих химикала и го слагам във всеки буркан.
Сложихме по две червеи и по две риби във всяка.
И тогава на всеки час, ние наблюдавахме.
и през повечето време, това ще убие рибата, която не е убило морския фенер.
Пробвахме всеки химикал, който се разтваря във вода.
Химикал след като химикалът е изследван,
Но 1953 свърши без причина за надежда.
След по-изтощителна работа 1954 г. също.
През 1955 г. е същото.
Броят на анализираните химикали се изкачи в хилядите.
В същото време езерната пъстърва лови риба.
Официално е обявен за мъртъв на езерца Мичиган и Хурон.
Езерото Супериър показа обезпокоителни знаци.
Дядо му, брат му и баща ми.
лови дълги линии за Езерната Траут.
Лампрейс започна да се появи и изведнъж пастърмата
че ставате толкова наядони.
че купувачите в Детройт, Чикаго, където могат да превозват
повечето от тях не искат да бъдат означени така.
Спусна се толкова бързо за три или четири години.
Че си тръгнал от лов на тон или тон и половина.
Езерна пъстърва за един ден до края на деня.
Напролет почти нищо няма да хвана.
Майка ми и баща ми отговаряха редовно.
и напред, когато беше в Айл Роял.
Това беше единствената възможност за комуникация.
По това време нямаше телефон или радиото.
Един ден видях майка ми да плаче.
докато четеше писмо от баща ми,
и я попитах какво не е наред.
и тя каза: "Оркестърът е стигнал до Isle Royale."
Това се оказа началото на края.
на риболов на езерна трута за много семейства в Isle Royale
и по Северния бряг.
и из цялото Езеро Супериър.
Рибата се сриваше.
Икономическите резултати бяха ужасни.
и състоянието на ресурси беше ужасно.
Нямаше край.
Техниците на Хамънд Бей се включиха.
След почти четири години разочароваща работа,
"Дау Кемикъл" се казва "Даулап"
Най-накрая показа обещание.
Екипа го изследва в поток близо до лабораторията.
Загина почти 96% от морския светилник.
в потока, без да нарани други организми.
Но това се оказа само резултатно.
в наистина големи концентрации.
Значи ти трябва твърде много, за да си свършиш работата.
Така че Клиф Кортман направи повече химикали.
Лаборантите ги изследваха в стъклени съдове.
Докато "Апългейт" и отборът по химия на "Хамонд Бей"
Джеймс Мофет работи върху Конгреса.
Той получи помощ от лидерите на търговската риболовна индустрия.
И все по-голям брой законодатели в Конгреса.
И канадския парламент.
През 1955 г., след години упорита съпротива,
Конгресът на САЩ и канадския парламент
Упълномощава двустранно споразумение
Укрепване на рибарската комисия "Големия Лейкс".
Двата страни официално се присъединиха към силите за изкореняване
Или да сведем до минимум популациите на морски фенери.
И да се гарантира максималната продуктивност.
От риба от общо значение за двете страни.
Въпреки, че ни отне много време, за да сме в голяма опасност.
за да си вземеш нещо като войник, или време.
където САЩ и Канада могат да се обединят.
на Конвенцията за риболов в Големите езера,
и дори тогава Комисията по риболова, която беше създала
по силата на тази конвенция не се дава нормативен контрол.
На тях им се дава власт да управляват морски оранжерии.
но те нямат власт над това.
Да управляваш всяка друга риба.
През 1957 г., пет години в издирването,
Клиф Кортман тежеше друго нитро-групово съединение.
Използваше се за производство на цветни багрила.
"За текстила, отпечатъци и боя."
Изненадах го.
Там, където Даулап е убил морски фенери.
в концентрация от около 13 части на милион.
Новият химикал е убил морски фенери.
при около две части на милион, така че по-малко,
и беше много по-селективен.
в убийството на тези морски фенери.
Името му беше безумно.
Екипажът на "Хамонд Бей" го нарече "ТФМ".
На 14 май 1958 г. Джеймс Мофет и Върн Апългата
Следя първото приложение на TFM
В река "Москито" в Мичиган.
Придаде ярък жълтеникав цвят.
когато се използваше за реката,
което го направи лесно за анализ.
за да знаем какви са им концентрациите.
Сложили са мрежести цилиндри.
Пълен с морски червеи надолу по него.
За да измеря как химикалът убива властта си.
Почистен е, докато е пътувал.
В бутилките.
всички ларва са мъртви.
По целия път надолу по течението, за да знаят веднага.
че тук се е случило нещо голямо.
Първият тест е по-добър от този, който се очаква.
Увеличавайки се за малко на друг притоец от Лейк Супериър.
"От друга страна, той надвиши очакванията."
Отрядът използваше ТФМ.
До още осем притоци от Езерото, които падат.
През 1959 г., десет години след началото на Върн Апългата,
Стратегията, която приема за най-малко обещаваща.
Нападение на ларвите в течения, изглежда, че ще успеем.
РИБОЛОВНА КОМБИЛНОСТ
Одобрен е за нападение.
Всички се съсредоточиха върху Езерото Супериър.
в началото на контролния контрол на морски фенери,
защото езерната пъстърва не е изчезнала напълно.
Около езерното езеро се пръснаха останалите популации.
за разлика от Лейк Мичиган и Лейк Хурон, където са били те,
за всички цели и цели, те ги няма напълно.
Екипите на Хамънд Бей използваха ТФМ за 28 следи.
От американската страна на Езерото Супериър...
Докато канадски отбори лекуваха девет следи
От тяхната страна на езерото.
Когато зимата свърши с първия кръг от приложения на ТФМ,
Комисията по риболов на Големите води се изправи пред решение.
Влиянието им върху перцето на морето.
Две години не може да се направи оценка.
От толкова време всички ларви, които са оцелели след лечението,
Преобличайки се в възрастни, те ще бъдат в открито море.
Преди да се върнем при третираните води, за да се размножим.
Ако Комисията спре обработките
Докато ефективността им бъде потвърдена?
Или да продължи мащабната атака?
Изковани са напред.
До края на следващата есен,
Американци и канадци използваха ТФМ
До всички притоци на Езерото
Напаст от морски червеи.
Както и някои течения.
Вливайки се в Мичиганското езеро и Езерото Хурон.
Ранните резултати далеч не бяха обнадеждаващи.
Вместо да отпадне, размножаването се брои
Следващата пролет почти се удвои.
Те продължаваха да улавят големи количества.
на мигриращи морски фенери, а някои от тях са го обезглавили,
Може би има притоци, за които още не знаем.
възпроизводство, което се случва в реките, в които не сме.
други са го измислили.
че просто не убиваме достатъчно,
и това просто нямаше да стане.
Без да се има предвид, Комисията се позова на
На "Мофет" и на "Апългейт"
През следващата година историята щеше да е друга.
18 месеца по-късно, когато рибарската комисия "Великото езеро"
В Отава, Онтарио,
Бъдещето на Грейт Лейкс виси на косъм.
Ако струни от възрастни морски англичани се бяха върнали...
Отново да лекуваме поточета на хайвера.
13-годишната битка за спасяване на рибите от Големите Езера
"Ще бъде провал."
И основополагащия смисъл на живота.
Дълбоко вкоренени в историята на района.
Вероятно ще бъде загубен завинаги.
Председателят на Комисията взе микрофона.
ПМБ помете населението на морския лес.
Няма съобщения за вреда на хора или животни.
Първото размножаване е след първите обработки.
демонстрира, без съмнение,
че светилниците са намалени в голям брой.
УПВ изпълни първата мисия на Комисията по риболов на Големите води.
За контрол над морския фенер.
Да се съсредоточи върху втория.
контролът на морски фенери беше първата стъпка, която трябваше да се направи.
за да се възстанови риболовът на Големите Езера.
Без контрол на светлината.
рибите в езерата няма да имат шанс.
за да оцелее достатъчно голям, за да се повтори.
или да бъде хванат от хора, или да води истински живот в системата.
от 1800 г. насам.
И повечето хора мислеха, че риба от люпилня
Ще върнем нещата така, както бяха преди да дойде морския аранжимент.
След като контролът върху морски фенери се оказа резултатен,
Офицерите отново се взираха в излюпките.
По общо мнение
беше, че туземската риба ще бъде реставрирана.
за да събудим този търговски риболов, който беше на доковете и бездействаше.
Езерната пъстърва беше принципния фокус.
от всички усилия за възстановяване на популациите на рибите
след като контролът върху морския фенер е доказан като резултатен.
Целта беше да върнем родния вид в езерото.
и да се надяваме, че това ще доведе цялата система
обратно към първоначалното си състояние.
Усилията, които са вложили в възстановяването на езерната пъстърва
е може би най-голямата програма за възстановяване на видове.
Превиши с голяма разлика.
размер на федералните усилия, които са вложили
във всеки друг вид в страната.
От самото начало имаше проблеми.
Без значение колко езерни птици са засадили,
Населението на езерото Хурон и Мичиганското езеро
но няма да се увеличи.
"Сий олкъри" не са били набелязали млада езерна пъстърва.
защото наистина не могат да набелязат толкова малка риба,
Нещо друго се е случило.
В разгара на оптимистичния си контрол над морето,
Нападнаха ни още един вид във Големите Езера.
Жена ми е малка ловджийска риба.
Свързано е с Атлантическия океан.
За първи път се появи над Ниагара Фолс през 1931 г.
От там той се разпространил в Лейкс Хурон и Мичиган.
Улавя вниманието на хората, когато могили от миризливи мъртви риби...
В началото на 60-те години на миналия век е залята с вода.
Помня, че по цялото езеро Мичиган,
Никой нямаше да ходи на плажа, никой не можеше да плува.
В общи линии, това, което беше рай, се превърна в ад.
Sea Lamprey помогна на съпругите
като отстраним хищниците, които може да са стояли на пътя им.
или поне пречели на техния прогрес.
95 или повече на сто от цялата рибна биомаса.
В Лейк Мичиган имаше съпруги.
Хвърлиха плановете ни за реставрация на езерна пъстърва.
Завивка, защото се оказа, че не са толкова добри и за езерната пъстърва.
Алегите са нож с две ножчета за езерна пъстърва.
Когато езерната пастърма е по-малка от алегите,
Уязвителни са да бъдат изядени от съпруги.
Но обратното е вярно, когато алеите са по-малки от езерната пъстърва.
Така че алеите вероятно са една от причините
защо езерната пъстърва не може да се възпроизведе успешно.
Всички жени се молеха на яйца и ларви на езерна пъстърва.
Заплашвайки възстановяването, което TFM направи възможно.
От друга страна, езерната пъстърва отнема няколко години.
Достигане на зрелост.
Така че може да е едно десетилетие.
Преди излюпната езерна пъстърва, която е оцеляла
Много хора могат да се нахвърлят върху него.
Но какво може да се направи?
Хауард Танър е бил шеф на риболовната дейност.
От отдел "Консервации" в Мичиган.
Докато повечето хора гледат на алеите като проблем,
Татко видя страхотна възможност.
Когато Хауард за първи път стана шеф на риболова,
10 години по-късно се наблюдаваше спад в продажбите на риба.
който е единственият източник на приходи
за отдел „Рибарска работа“.
Тогавашният режисьор, Ралф Макмюлън, каза:
"Нещата не вървяха добре.
Трябва да опиташ някои нови неща.
Ралф ме извика в офиса, имахме дълъг разговор.
и той сложи край на моя разговор с:
каза: "Направи нещо.
И ако можеш да го направиш грандиозна,
Моля те, направи го грандиозна.
Какво е направил Хауард Танър?
Драматично промени бъдещето на Големите Езера, ловяйки риба.
И направи морския контрол по-решен.
Никой не си е представял.
Танър знаеше нещо за рибите.
Това вълнува спортните риболовци.
Той също така знаеше какво ядат рибите.
И съпругите определено са били в менюто.
Държавният отдел по природни ресурси
Сьомга "Кохо".
От Орегон донасят един милион яйца на Кохо.
Д-р Хауард Танър казва защо тази сьомга е взета.
Искаш риба, която е голяма и красива и расте бързо.
и се храни с една жена и е атрактивна за спортсмеца.
и такава, която обича да хваща,
който се бие добре, красив,
Тази, която е хубава.
И предполагам, че трябва да питаш някой, който е малко глупав,
Защото все пак искате рибарите.
за да може да го надхитри и хвана.
Преди Мичиган да сложи сьомга в Големите Езера,
Най-вече е ловяла по-малки, по-успокоителни вътрешни езерца.
Големите езерца бяха за комерсиален риболов.
Салман промени това.
Притеглили са фанатици на риболов в големите езерца на дроздове.
И не само от местни градове.
Примамки от целия свят.
Пътувал е да лови риба в Големите Езера.
И си видял всякакви лодки.
Имам предвид малки гребени, скоростни лодки, понтонови лодки,
излизайки от другата страна на пролуката,
опасно в открито море, с много малко свободни места.
на много от тези ски лодки, за да ловят сьомга.
Толкова се вълнуваха и ловяха риба.
Можеш да отидеш, без да опиташ.
и без много информация.
и ще хвана много риба и риба.
и беше съгласувано.
Затова му викат треска от сьомги.
защото след като започнеш да ловиш сьомга, е трудно да се спре.
Салман се бие като луд.
Те бродят из цялата вода.
Затова не е нужно да ловиш дълбоко.
И те се връщат при потоците, за да сеят хайвера си.
Даване на шанс на земляните да влизат в акцията.
Най-важното за управителите на риболова е, че
Салмоните растат много по-бързо от езерната пъстърва.
Хранят съпругите ненаситно.
Затова бързо нанасят удар на еленското население.
Всеки щат с брегова линия на Голямото Езеро
"Стига толкова. "
Сьомга в собствените им води.
Също и Онтарио, което го превръща в международен опит.
Салмон направи Големите Езера световно известно място за риболов.
От името на няколко милиона долара.
Те ревитализираха бреговите градове на брега.
Много сьомги по-рано имаха белези и имаше морски фенери.
така че без възможност за контрол,
че никога няма да представяме сьомга.
Преди бума на лова за почивка,
Никога не е бил подаван към притоци
Хранейки Лейкс Онтарио и Ерики.
Това се промени, когато Онтарио, Ню Йорк, Пенсилвания,
И Охайо започна да лови сьомга.
Беше много висока цена за раняване, така че хората долу решиха,
че няма смисъл да снасяме риба, ако няма да оцелеят.
Така че тръгнахме към първата си работа там долу.
В началото на 70-те години,
и след това се захващаме с лекарствата.
Възможностите за риболов за почивка на Големите Езера
бяха наистина неексплоатирани по това време.
и им предлагаше огромни възможности.
Внедряването на сьомги проправило пътя
за това, че гледа към Големите Езера.
като източник на възможности за риболов за развлечение,
повече, отколкото се е случило в миналото.
контролът на морски лампи направи всичко възможно.
Сьомгата е също толкова податлива на морски нападение.
като езерна пъстърва,
и хората се върнаха във водата.
Трябваше да се върнем към нещо ново.
Беше лов на сьомги, спортен риболов.
Дори риболовът на езерна пъстърва отново стана известен.
и все още е днес.
Както го правят от деня на Върнън Апългата.
Винкелът все още прави справки за морски червеи.
Техниките ще бъдат разгърнати.
Къде се намират проблемните номера?
Хората си мислят, че проблема с морския фенер
с което се занимаваше преди години.
Те не знаят, че това е продължаваща програма.
УПВ си остава фундамента.
От Комисията по риболов на Големите води.
Програмата за контрол на морския фенер.
TFM беше тестът на времето.
Проучихме го и го следвахме.
Щом стигне до откритите води на езерата,
разрежда се до концентрации, които дори не могат да се мерят.
"ТФМ" е селективна.
Не е упорита в средата.
не се акумулира.
И наистина е един от най-безопасните пестициди.
Ясно е, че не искате химикали във вода.
не искате химикали в Големите Езера.
но химикалите са форма на замърсяване, която разрежда.
които се разсейват.
Инвазивните видове са замърсявания, които се имитират.
Ако намериш начин да спреш този взривоносен растеж,
от този живот, пресъздавайки ужасно замърсяване,
Тогава трябва сериозно да се вгледаш в това.
Управленско управление на морски фенери и използване на химични контроли
от толкова дълго време и беше успешно.
Мисля, че като цяло,
хората от екологосъобразното общество,
Хора, не мисли твърде много.
за това, че се случва.
Трябва да сме изключително внимателни.
с това, което хората са сложили във водата.
Не мисля, че този начин трябва да бъде спрян.
но мисля, че трябва да се мисли.
как можем да сме сигурни, че продължаването
за да не бъдат материали отровни.
като внедрите тези химикали във водата?
Морският контрол се развива непрекъснато.
и това е наистина важно.
Развива се и с двете технологии.
но и към променящо се общество.
Целите ни преследват.
Проблемът ще е да намерим начин.
за контрол на морски фенери
когато наистина Големите Езера са били създадени.
много по-гостоприемни към тях.
Водолазът от Езерото Супериър се спуска към Езерото Хурон.
През Реката на св. Мария.
Канадски и американски градове на име Салт Сте.
"Стъпвай бързо, където бялата риба се размножава."
"Непочтени хора"
Много преди европейците да дойдат на Големите Езера.
През 50-те години на миналия век голяма част от реката се превръщаше
В канал и система за заключване на кораби.
И бялата риба вече не идва да се размножи.
През 60-те, д-р Джим Тибълс,
директорът на контролния център "Морна светлина" по това време,
нарича реката "Сент Мери" биологична пустиня.
което значи, че не е поддържало живота.
Беше много замърсена и малко използваема местообитание.
Канадският парламент
Конгресът на САЩ прие големи закони за защита на природата.
Това сериозно е прекъснало замърсяванията.
Когато водата се прочиства,
Белите риби се завръщат в историческите места за размножаване.
Но те не бяха сами.
Ние видяхме постепенно нарастване.
в изобилието на ларвата на морски фенери "Сент Мери".
до момента, когато може би е източник номер едно.
на параситния морски светилник в Езерото Хурон,
ако не и Големите Езера.
Числата им изскачаха толкова драматично.
В езерото Хурон заплашваха да разрушат риболова.
Това отне толкова време да се възстанови.
Има някои реки, които не могат да се лекуват ефективно с ТФМ.
заради техния размер, вода.
Когато стигнеш до по-голямата връзка между каналите.
в св.Клеър, в района на Детройтската река.
Те са толкова огромни и необятни.
че ТФМ изобщо няма да е отговор, който да се опита да лекува.
Докато притоците на Големите Езера чистят,
има все повече местообитания за морски фенери.
Имаме нужда от нова технология, която е по-малко скъпа.
и могат да работят по тези големи реки.
Лампрей няма да си отиде.
Те са тук, за да останат.
и всяко решение за управление на риболова, което е било взето
Тъй като инвазията трябва да взема под внимание морския светилник.
Става дума за страни, които работят заедно.
състоянията, които работят заедно,
общности, племена, които работят заедно, местни общности.
Морските лампи са не само грозни, но и грохотни.
но са грозни за езерцата.
Дон Дубин живее близо до Чикаго, Илинойс.
Рибарството е моят живот.
Започнах да ловя риба като малко дете.
Вероятно на пет, шест години.
Дядо ми ме заведе в Чикаго Паркс.
Мазето му е музей на неговата любов.
Като малко дете си мечтах някой ден да хвана риба трофея.
и ще го сложиш на стената ми.
И се научих да препарирам сам.
Днес имам цялата риба, която се опитах да хвана.
Аз се превърнах в дърворезба.
Затова се превърнах в активист.
Защото риболовът във Големите Езера е
такъв скъп ресурс за хората.
Една от причините за спортния риболов на Големите Езера е:
че хората живеят тук.
Придърпваме хора от цялата страна.
които си мислят, че това е голяма риба и идват за риба.
Това е мечта на един рибар.
Джо Кинг се оттегли от застрахователния бизнес.
И организира ловен и риболовен клуб.
В Индианаопол, Индиана,
Уча децата от града да ловят риба.
Как мислиш, че е заради това, което искаш?
За която и да е друга риба в света.
Те са корава риба.
всяка есен води ментори от клуба си.
В Мичиган, за да лови сьомга.
От 30 години идвам тук.
Но се виждаш с млади възрастни.
Виждаш жените, виждаш мъжете, а те ловят риба.
Просто им харесва.
Това е просто красиво място.
и истински човек на открито, това е небето.
Посредническият риболов също се върна.
И отново е важен икономически двигател.
За първите нации, племенните общности,
И малките градове от двете страни на канадската граница.
Но историята на Великите Езера ни учи на риболов.
Нищо не може да се приеме за гарантирано.
Иска се много усилия, за да се контролира морския фенер.
Но без този контрол,
Няма да има риба в Големите Езера.
Без контрол на морски фенери,
не можехме да говорим за възстановяване на местните риби от Големите Езера.
Не говорим за езерна пъстърва.
Не говорим за инвазивен контрол на видове.
защото нямаше да има риба, за която да говорим.
Едната страна е хубава, другата е лоша.
Осветената змиорка беше на него.
Лабораторията на Хамънд Бей все още е в сила.
На брега на езерото Хурон.
В прашния ъгъл на бараката.
"Ставай!" "Незабравими камери, пълни с индексни карти."
Всеки каталогизира химикал, който беше анализиран в лабораторията.
В търсене на оръжие, за да се победи морския светилник.
Екипа на Вернон Апългейт изследва хиляди.
На съединенията, които са били придобити от химичните компании,
университети и други източници по света.
5.209-то място за контрол.
Доказва се, че е игла в сеното.
Никой не знае, че ще бъде намерен.
Да убиеш риба не е толкова трудно.
Отвън има химикали, които ще убият рибата.
Трудно е да убиеш рибата.
че искаш да убиеш и да не нараниш рибата.
че искаш да си тръгнеш в реката или в езерото.
Помня, че говорих с Луи Кинг.
и ми каза за ямата, която има в стомаха.
когато за първи път пристигнал в северен Мичиган,
Погледна към Езерото Хурон и видя цялата тази вода.
и си помислих: "Как вървим в този свят?"
за контрол над видове в това обширно тяло на вода?
Описана е като лунна изстрела.
Те отнеха много време, много методично.
за да разберем къде точно е бил бръснача в бронежилетката.
в този ужасен вид.
Това е наистина забележително нещо.
да намериш нещо, което може да е толкова специално.
Ако не бяхме открили ТФМ,
цялата икономика на Големите Езера вероятно ще изглежда
драматично по-различно от сега.
Дори днес, в инвазивния вид контрол над науката,
морски фенери се гледа.
като една от най-успешните истории в живота.
Това е един от единствените случаи.
където много деструктивен инвазивен вид
напълно под контрол, под контрол.
и е позволил на една екосистема да се възстанови и да работи.
Невероятна програма, която би могла да се досети.
че наистина можеш да контролираш тези неща?
Поуката е, че държавната инвестиция
Науката е от полза за икономиката.
и да ни е от полза в малките ни общности по крайбрежието.
които наистина се наслаждават и се нуждаят от Големите Езера
като част от нашата култура.
Управлението на морски фенер е дало възможност
В района на Големите Езера има втори шанс да се върне
Развиващ се, естествено възпроизводим вид риболов,
И това има полза от всичко.
за общностите на Големите Езера в целия район.
Това изискваше находчивост и опит от страна на САЩ и канадците.
да работим заедно, за да намерим решението.
и след това да я изпълняваме и да продължим тази програма.
Така че трябва да работим заедно, не само на морски фенери,
но за други инвазивни видове,
за други общи предизвикателства в района.
Не знаем кой друг вид може да дойде.
И често тези микс от други неща,
не знаем как ще се свържат един с друг.
и с това, с което живеем сега.
Искаме да честваме успеха на програмата за контрол на морски фенери.
но искаме да го приемем като напомняне.
за да се опитаме да се съсредоточим върху предотвратяването на нови инвазивни видове
от това, че изобщо сме били в Големите Езера.
Не искаме да разчитаме на технологии, сребърни куршуми.
или нужда от постоянна контрол над видове.
за защита на Големите Езера.
за хората, които живеят тук.
Най-доброто решение е да не се допуска инвазивен вид
за да може да влезе в екосистемата на Големите Езера.
Много е важно, не искаме да загубим това.
Трябва да го защитим.
Искам да съм сигурна, че ще го имаме в бъдеще.