През 1862 г. гравьор в Бостън,
Свалих го от YTS.MX.
Официално киносалон на ИФИ: ИТС.МХ
Аматьор фотограф, Уилям Х.
"Мамлер" е взел самопроверка в студията на Хелън Ф.
Стюард.
Но това, което е направило този самопровъзгласителен за момента, е, че
Това показа нещо друго, освен самия весел брадат фотограф.
Това е дух, статист, някой, за когото фотографът по-късно твърди, че е
призракът на мъртвия му братовчед.
Това ще доведе до бурна буря на участие, защото това е първата
документирана снимка на призрак.
Когато се разчуло, че мумлър можел да прави снимки на призрак, хора.
ще се наредят пред студиото на Стюард.
Мамалър ще прави снимки на хората и със сигурност, техния починал, обичан човек.
щеше да стои точно до тях.
Това се превърна в разцвета на бизнеса на Мюмлър, Стюард и рецепциониста.
По това време, Хана Грийн.
И аз като фотограф, това, което е толкова забележително за мен в "Мамлер"
и образите, които е създал, са били точно както ги е направил.
Ако ги погледнем сега, те са просто двойно разобличаване.
Имаме идеи как са били правени и дори са имали идеи тогава.
за това как са били правени, но не са могли да го докажат.
Никой не може да докаже как е направил тези снимки.
Той щеше да накара водещите фотографи на деня да дойдат в студиото и да го гледат.
по време на целия процес.
Гледаха го как прави всяка крачка и не можаха да се сетят.
Имаше един човек, който се отказа от камерата, за да се увери,
че Мъмлър не е докосвал нищо.
За мен е толкова лудо, че тези фотографи не можаха.
да разбера какво е правил новак фотограф като Момлер.
И все пак по някакъв начин е успял да направи една от първите снимки на духа.
И това за мен е най-голямата мистерия тук.
И това ме кара да разбера какво е правил.
Искам да гледам тези процеси.
Искам да видя какво казват хората, как би могъл да го направи.
Искам да ги опитам.
За да го направя правилно, искам да намеря хора, които да ми помогнат.
Специалисти в своите полета, от фотографията до параномните изследвания.
Какво ще кажат за тези снимки?
Кой е гениалният човек зад тях?
Кои са жените, с които е работил, за да ги създаде?
Освен този звук, какво ще стане, ако някои от тези образи...
бяха истински снимки на духа?
Ами ако тези снимки са снимки на починалите роднини на хората?
Това е нещо, което не мисля, че хората ще обмислят достатъчно.
при разследване на спиритуална фотография.
Той успя ли да хване истински призраци?
Това е, което ме накара да направя този филм, е да намеря
от това как е направил тези снимки.
Най-лесният начин да се направи призрачна картина е да се направи снимка.
на някой, който седеше там, да влезе някой облечен в бяло.
и ще си тръгнеш отново.
За 30 секунди, 2 или 3 секунди на този човек.
Да стоиш там и после да си тръгнеш, ще имаш страхотен призрак.
Но не е това, което Мъмбълър направи.
Отново, това, което направихме, беше да направим това, което можеше да се направи.
в стая пълна със скептици.
И това е много по-различно от това да направиш призрак.
Лесно е да се направи призрачна снимка.
Кой беше този въпрос, който ме преследва от доста време?
Да разберем кой е този човек?
Беше ли фалшив?
Беше ли истински?
Наистина ли вярва в това, което прави?
Мюмлър имаше един от най-...
Една от причините да кажа, че е дете на 19-ти век,
защото и той е бил изобретател.
Имаше любопитен ум.
За някой, който е напуснал училище, когато е бил на 14 години, той е кандидатствал.
за различни патенти.
Той беше наистина умен човек.
Така че нещо подобно на фотография със сигурност би засякла неговия интерес.
Винаги съм бил по-заинтересован от жената, която е била
Около него мисля, че е малко опортюнист.
Малко се разочаровах от факта, че е
продължавайки да се възхищаваме на това развитие в историята на фотографията,
защото наистина мисля, че тази жена, която е била близо до него,
и винаги се споменава в бележките под линия, когато някой говори за Мамалър,
Тя продължава да е на заден план и може би това е искала.
Но за мен е малко разочароващо да не я виждам винаги.
спомена го, когато излезе името му.
Вероятно не е бил първият, но е
първият снимач на духове.
Той заемаше наистина интересно място.
заради неговия процес, защото той
в крайна сметка е арестуван за измама.
Проба му наистина властва над него.
заглавията и в двете страни.
и Европа, докато е в движение.
Той наистина представяше съвременното спиритуално движение на съда.
Той представяше религията на процес.
Той представяше всички страхове на американците и..
които се случваха и даваха глас на
много гняв, много страхове.
много неудовлетвореност, много надежда.
Беше интересен момент.
Той беше много малък човек, който се намери на много голяма сцена.
Първоначалният ми чек на работата на Момлер, бих казал, че са фалшиви.
защото са твърде добри.
Те са много, много подробни и също така потънаха в идеята.
от това, което ние вярваме, че трябва да бъде дух.
Не знаем дали е така или не.
Без очевидно да говоря с него или да бъда
някъде по това време щях да го направя.
Да кажем, че са твърде хубави, за да са истина.
Когато говорим за спиритуална фотография или аномалии.
На снимки, които не можем да обясним, има няколко различни вида.
Понякога се случва да се види привидение или нещо, което изглежда като човек.
Понякога се виждат светлинни аномалии, друг път сенки.
Така че има различни форми и всякакви добри неща.
който може да се появи на снимка.
Не всичко е свръхестествено, разбира се.
Някои неща са неидентифицирани и разбира се, ние не винаги знаем.
Средата, в която се правят снимките, за да е трудно да се дешифрира.
От друга страна, когато хората искат да виждат духове, е доста лесно.
да приемат това, което виждат.
Колкото повече виждаш, толкова по-малко се чувства като дух.
Така че номера е да имаме нещо, което да ни е достатъчно.
да го задържим, но не твърде много.
Затова мисля, че е трудно да се разбере дали има дух като цяло.
В него или не, защото номер едно, не знаем какво е дух.
Не знаем защо хората се чувстват така.
Това не може да се обясни в момента.
Така че нашите идеи за това как трябва да изглеждат нещата или какви неща трябва да бъдат.
трябва да са предубедени.
Но мисля, че по-голямата част от времето, когато се срещам с хора, които ми показват снимки.
и нещата, които стават, са неназовани.
Може би не гледат на това по същия начин, както аз или някой друг.
на колегите ми ще го погледнат.
Едно от най-честите неща, които виждаме, е някаква лека аномалия.
Изглежда, че има някаква маса.
И това, което обикновено се случва, е един паяк, заседнал в паяжината им.
и по някаква причина камерата или видеото отразява светлината.
По много странен начин, където изглежда странно.
Не ги виня, че си мислят, че е странно.
Има ли нещо?
Но отново, там могат да дойдат детективи и да кажат:
Виждали сме го милион пъти.
И когато за първи път изучих Мюмлър, помогнах.
за да разпространи тази история, че е бил сам в студиото с г-жа Стюард,
и това беше галерията на г-жа Стюард.
Изглежда, че тя е фотографът.
Събирам снимките на г-жа Стюард и съм голям фен на г-жа Стюард.
Но намерих човек, който работи в студиото.
Мисля, че е приятел на Мюмлър.
Този човек го учеше на фотография.
Един ден г-н Водолазът трябваше да излезе.
студио и както каза, Мамалър решават:
Докато един час е далеч, е решил да си направи антракт и да види какво ще се случи.
Стоеше до стола, което е странен избор, защото сега му е времето.
когато експозициите са много дълги.
Обикновено седите на стол с две неща, които ви държат главата на място.
и беше наистина неудобно.
Но по някаква причина беше в състояние да стои на едно място.
Дори държи тази черна кърпа.
Той го държи до себе си.
Много хубава снимка.
Изглежда много горд със себе си.
Когато развиваше снимката, имаше представа за едно младо момиче.
седеше на стола.
Той твърдеше, че това е братовчед му.
Той я разпозна като братовчед.
Най-важното е, че на снимката имаше една жена.
и не е била там в истинския живот.
За мен всичко се свежда до първата снимка.
Това е ключът към всичко.
Кой точно е бил с Момлер, когато е направил тази снимка?
Там е работата.
Ако можем да разберем кой е бил в стаята с него,
Мисля, че ще имаме представа как се развива този разказ тук.
Стюард, собственичката на студиото ли беше?
Грийн, секретарката, която по-късно ще стане съпруга на мумлер?
Или беше този човек, г-н Водолаз?
Това е като странна игра на улики.
Стюард, Грийн, Водолазът е в студиото с мумлера и призрака.
Мисля, че ако успеем да го заковем, ще имаме по-добро.
да разберем какво се е случило тук.
Ако погледнете снимката, за мен е необикновено.
Първо, както каза Крис, той става.
Една от тези снимки ме е направила, а ти трябва да си още жив.
за 30 секунди.
За него да е прав е странно и мисля, че това е нещо, което трябва да се направи.
Също така мисля, че е странно, че снимката е натопена.
Обикновено, когато правиш такъв портрет, не мисля, че би го направил.
Столът да е празен и на снимка.
Обикновено, ако вземате този самопроверка, ще бъдете
В центъра, а ти седеше.
Мисля, че е искал духа да е на този стол.
Натопен е твърде добре за мен.
От това можем да заключим, че това е било умишлено.
Не е бил само за един час, за да си направи антракт.
Имало е намерение, заради това как снимката е наторена.
поне за мен.
Въпреки, че мисля, че снимките на Мъмбълър вероятно са обясними, това не се обяснява.
означава, че всички снимки са обясними.
Това не означава, че цялото видео е обяснимо, защото съм го гледала.
Има много странни неща в живота ми.
И имаше едно шоу, върху което работих, когато директорът на фотографията
смените сензорите на камерата му.
И изобщо не си падаше по призраци.
Беше само по кинематични причини.
И когато го е направил, сме хванали пет различни аномалии на камерата му.
И другите ни камери никога не са ги хващали.
Това са камерите, които са имали стандартните сензори.
Не гледаме ли на нещата както трябва?
Не вземаме ли под внимание всички неща, за които трябва да мислиме
когато говорим за опитващи се да улавят такава дейност пред камера.
Това е, което каза, че ще го покаже на хората като чучулига.
на хората им прилошало и тогава той решил да го остави.
Но един ден д-р Гарнър дойде да го види.
Д-р Гарнър беше голям дух.
Той беше много голям в Божественото движение и Мюмлър знаеше това.
Мъмлър много загадъчно му показа тази снимка и каза:
Това е братовчед ми, а доктор Гарнър, разбира се, е бил част от това.
Какво е това?
Той накара Мъмлър да подпише нещо в този смисъл.
Мисля, че дори е взел крака и е попитал Мамалър дали може да направи снимката.
Мамалър го подписа и каза, че това е братовчед ми.
Той излезе с него и си помисли, че ще оставя глупака да си има играчката.
Д-р Гарнър го занесе във вестниците.
На която не разчиташе и мумлер.
Ето как нещата загрубяха, когато хората се появиха.
от студиото, изискващи духови снимки.
Най-важното е да се отбележи за първата снимка и защо си мисля, че всичко е наред.
Свежда се до първата снимка, колко различен изглежда призракът.
за призраците, които идват по-късно.
Ако погледнете тялото на този призрак, можете да видите сенки, можете да видите детайли.
в роклята, която носи.
Призраците, които идват по-късно в работата на Мюмлер, са почти като топчета.
Нямат детайли.
Няма точно сенки.
Точно като спектралното тяло.
В първия има дефиниция.
По-късно най-важното ще стане лицето, защото искаш гледачката.
за да познаят починалите.
По-късно лицето става най-важното нещо.
Този почти прилича на типична двойно изложение.
Мисля, че това говори за процеса.
Развива се от сега до тогава.
По-късно е под наблюдение от страна на хората, които го гледат.
Мисля, че трябва да е бърза и трябва да направи нещо, където не може.
да получим тази дефиниция в тялото.
Докато сега е сам, което не мисля, че е сам.
или някой е в стаята с него, дали е Стюард, Грийн или Водолаз.
И така той има време да получи тази дефиниция в тялото.
Можем да научим много от първата снимка.
Това, което мисля, е интересно за Мюмлър по негово време и това, което виждаме днес,
е, че по време на екстремен стрес
и скръб, и хаос по света, в света.
Времето на мумлера, говорим за Гражданска война.
В наше време се измъкнахме от пандемия.
много хора са загубили хора.
Когато видиш такива неща, се интересуваш от свръхестественото.
И когато има интерес, ще имаш хора.
които искат да се възползват от това.
Скръбта е, че е естествено човек да загуби
важен предмет или човек в живота ви.
Човек страда от загубата на всичко, което е важно за тях.
Проблемът в нашата култура е, че отричаме смъртта и се държим така, сякаш хората не я правят.
да умреш и по тази причина скръбта е много трудна за американците, защото ако не го направиш,
ако повярваш, че хората ще умрат, тогава няма да можеш да отговаряш, когато умрат.
Хората се страхуват от скръбта.
Това е една от причините да работя в болниците, за да преподавам на Министрите.
за това как да правят опека, защото не знаят, защото не знаят.
нашата култура не признава скръбта и не ни учи как да страдаме.
Но също и снимките на хората, които са мъртви, има стадии на скръб.
Искам да кажа, че влизаме и излизаме.
Но едно от нещата е ясновидска изтръпване.
Не може да повярваш, че го няма.
Това е просто удар.
След това копнея за човека.
Мисля, че това е повече сцената, за която говориш.
в търсене на човека, който копнее, копнее, мисли, че си го виждал.
Има култури по-рано от нашите, където са имали сутрешни пръстени и всичко.
Това им напомня много за лицето, което са загубили, включително и за снимки.
на този, който е приключил.
Какво пише в това?
нужда да визуализираме какво е усещането?
Така опечалените усещат продължаващото присъствие на починалия,
И е от полза да имаш място, където да се съсредоточиш.
тази скръб и да визуализираме какво е усещането.
Мисля, че може да е наистина терапевтично.
Радвам се, че го имате предвид, защото мисля, че е така.
толкова често пропуснати в полза на това...
Всяка година около Вси светии, някой получава
във връзка с мен и изглежда, че...
за да може хората да се интересуват от това, как хората могат да се хванат на това?
Защото го искаха.
Не искаха ли те нещо, което да докаже, че съществува.
от това, което са чувствали.
Но много пъти на опечалени групи, хората говорят с мен.
за групи за подкрепа на опечалени.
Имам хора, които говорят за нея. Имам чувството, че е в стаята.
с мен да си поговорим.
Това е част от целия процес на нас.
да загубиш човека лично, физическия
Но ги държим живи.
И спомена.
И в началото на процеса на скръб има чувството, че те все още са с вас.
и после ще поговорим.
Да слушаш хората да говорят с теб, може би по средата на нощта, да се събудиш и да се събудиш.
Не забравяйте, че сте чули гласа им.
Това е нормална част от скръбта.
Когато говорим за снимка на духа и снимки, да кажем:
на човек, син, когото си загубил, който е зад теб на снимката.
Често го виждаше като твой син, защото номер едно,
Искаш да повярваш, че е синът ти и вярваш, че още е с теб.
И така, ще видите този образ, ще намерите начин да създадете този образ в сина си.
Мамалър твърди, че е бил сам по време на цялото това нещо, въпреки че по-късно
Той приписвал на жена си, Хана, помагайки му да развива спиритуална фотография.
и каза, че дори и първия път.
Това може да намекне, че е била там.
Мисля, че жена му, Хана определено е играла голяма роля.
в каквото и да е правил.
Г-жа Стюард със сигурност знаеше как да спечели от това.
Вярвам, че Хана е тази, която му е дала езика за това.
Хана и майка й са дали езика, защото вече са били спиритуалисти.
Коя е Хелън Ф.
Стюард, и коя е Хана Франсис Грийн?
Може и да не разберем кои са тези жени, но мисля, че е една жена.
и мисля, че това е Хана Франсис Грийн.
И мисля, че за кратко време, тя използваше името Хелън Ф.
Стюард като име.
Мисля, че има няколко причини да го направи.
Тя вероятно се е опитвала да бъде негатива.
или може би са изоставили връзката си.
и се опитва да се презареди и да намери начин да подкрепи себе си и нея.
Две деца в момент, когато това щеше да е изключително много.
Предполагам, че е трудно.
Мисля, че й е било по-добре като сама по това време.
По някаква причина, дали е бягала от връзката си.
или да бъде изоставина с децата, за нея би било по-добре да гради
Самата тя като професионален фотограф, гради този бизнес първо като продуцент.
на бижута за коса, за първи път е в списъка като производител на бижута за коса.
и тогава като фотограф, първият, който е вписан в списъка
в бостънските директории като жена, която работи като фотограф, което е наистина
Сред почти 70 фотографи.
Така че си струва да се отбележи.
За нея щеше да е по-добре като жена.
Изградих времева линия, защото продължавах да чувам тези жени.
отбелязан винаги като бележка под линия,
те никога не са били в центъра на историята.
И колкото повече се опитвах да картографирам ролите им, толкова повече.
става все по-ясно, че вероятно са една и съща жена.
Да се сложи край на възможността за магия, което със сигурност е възможно.
И винаги искам да оставя отворена тази възможност, която не знаем.
Но мисля, че ако приемем, че е така...
изчислени усилия тук, мисля, че това е
вероятно е била Хана Франсис Грийн, идея на Хелън Стюард.
Тя вече е работила във фотографията за коса.
Има съобщения, че има мезмейски способности от много млад.
Възраст, като Хана Франсис Грийн.
И тогава тя вече се захващаше за работа в производство.
от бижута за коса, които вече са свързани с опечаление.
Вече е част от тази индустрия.
И после снимки, които често се вграждат в тази коса.
Фотосии, тези бижута за коса.
Освен това, когато се създаде първата снимка,
вече беше снимала много хора в общността.
и вероятно е пазила всички негативи, за да може хората да се върнат при нея.
по случая с нечий пропуснат и да получи копие, за да може да се получи.
в медальона, който тя винаги рекламираше.
на гърба на картьоса й.
Много фотографи биха казали, че могат да се принтират при желание, но би го направила.
Забележете, че тя произвеждаше бижута за коса.
Разбира се, Стюард беше фотограф и това е омаловажавано.
и в тези истории.
Но в момента съм пред себе си около 20 от нея, които са на посещение.
Намерих го в иБей и какво ли още не.
Виждал съм още много в "Босттън Холдингс".
Значи е била много плодоносна.
Така че щеше да има тон негативи.
И всички сметки казват, че това са й студиата, че е бил на работа.
по време на откритието.
И тогава тя просто изчезва.
Тя просто изчезва.
И имаме снимки на духа, които са приписвани на Стюард.
с по-високо качество от него, което може да е с дата и да се приписва преди
Всеки от неговите може да бъде различен пример за нея.
И както можете да видите, винаги се казва, че бижутата за коса са поръчани, което е видимо.
Не съм го срещал на друго място.
Но тя винаги се грижи хората да знаят, че могат да я поръчат.
Ето един пример за оживотяване, което изобщо не е необикновено.
Това е начин за изолиране на лицето от групова снимка или от три четвърти.
дълъг портрет, ако искате да ги сложите в медальон.
Нещо такова, често след смъртта на някой.
Но както можете да видите, тя беше добър фотограф.
Както и да е, мисля, че е малко вероятно да е грешка.
и има много причини да се приеме, че
че би разпознала това там.
би се интересувал от този продукт.
И отново, тя вече беше известна г-ца Марек...
На този момент тя не беше местричен лекар, но вече беше известна.
да имаш средностижни способности като Хана Франсис Грийн, а не като Стюард.
Стюард беше известен като фотограф и този, който управляваше студиото.
Но, разбира се, вероятно са били един и същ човек.
Имаме невероятна новина.
Музеят на Истман Кодак ми изпрати е-майл.
Говорих с тях, за да видя колекцията им на мумлер.
лице в лице, а също и да го снимате за филма.
Попринцип не се допуска заснемане на тези парчета.
да ги гледаш е рядкост.
Току-що ни разрешиха да видим парчетата и да го заснемем.
Това ще е първият път, когато ще видя едно парче от "Мамлер".
Лично, а аз съм до Луната.
Аз съм през Луната, през покрива.
Аз съм над Луната и това е.
Ето къде съм.
Ще бъде невероятно, нямам търпение.
Ще бъде страхотно.
По-малко, отколкото си мислех.
Току-що видях снимките.
Те са абсолютно огромни.
Да видим дали ще изглежда като ръка.
Разкошна е.
Току-що ме хванаха.
Предполагам, че така правя това разследване от както...
Така че да се видя лично с един човек е наистина забележително за мен.
Това е Бостънската литургия.
Беше преди да отиде в Ню Йорк.
Значи това е по-ранен.
Невероятна е.
Ръцете са толкова странни.
Определено изглежда, че са привлечени.
Изглежда, че ги изправяш срещу трупа.
Тежък ефект с ръце над главата.
Това е като да са добавили.
Почти можем да видим от къде започва.
Дори врата на човека.
просто отива в тази форма.
Няма никаква информация, освен къде се виждат ръцете.
Няма следи от дух, освен в лицето.
което би обяснило, използвайки образите на Хана, които би избрала да използва за бижута.
Почти можете да видите около врата, където отива.
Това аморфно топче от тяло.
И на старите.
Да, веднага можеш да кажеш разликата тук в стил.
Интересно е, че имат различни фотографи.
в техния собствен албум.
И това е, което е направил по-късно в живота.
Божествена фотография по пощата.
Да, така че си мисля, когато става дума за
които случайно улавят неща на филм срещу Мамалър.
дали си мислихме или не, че мумлър нарочно се е преструвал,
Паралелът, който виждам, е, че със сигурност се случва днес.
с хора, които се преструват, за да правят пари, хората се преструват за власт.
за слава, за харесвания, за щракване.
Не мисля, че е по-различно.
Интересно е за Момлер и Мъни.
Той вземаше по 10 долара за снимка, когато повечето хора вземаха навсякъде.
между $0.50 и $0.50, така че да, направи много пари.
Разбира се, когато беше в Бостън,
пред вратата му имаше хора.
В началото това се промени.
Богатството му падна.
В крайна сметка се премести в Ню Йорк, след като опита няколко различни неща.
в Бостън, който не може да излезе от земята.
Затова се премести в Ню Йорк.
Отново е взел спиритуална фотография.
Мисля, че в месеците започна да снима в Ню Йорк.
около декември 1868 г. и неговият процес беше арестуван през март, април.
Мисля, че е бил арестуван през април 1869 г.
Той е снимал вероятно 500 души по това време?
Така че се справи много добре.
После си помислиха, че с известността от процеса
че наистина ще направи много пари.
Но след това се бори.
Отново, късметчета.
Това е историята на Момлер.
Едно от най-предизвикателните неща в параномното поле е, че
този феномен все още не е доказан.
И защото не е доказано, винаги ще имаш хора, които ще го направят.
Кажи каквото искат да правят.
Или да бъдеш известен, или със сила, каквото и да е.
Те винаги ще се опитват да преследват други, които ще повярват в това, което казват.
Добре.
Ако беше менте, щеше да е шарлатанин.
за да впечатляват снимките, за да могат хората да получат снимка на загубената си.
Да обичаш някого и да вярваш, че е бил с него, не виждам как това ще ги нарани.
Защото част от скръбта е усещането, че са с
ти и ти ги виждате от време на време.
Така че не виждам как това ще ги нарани изобщо, зависи от това.
където са в процес на скръб.
Но ако това ги успокоява, мисля, че е важно.
за да имаме този комфорт.
Това е като лекарства, хора, които са продавали патентни лекарства.
Има страхотна история за човек, който ще направи маса.
той ще сложи светилник, библия и въже и ще се върне.
Пренареждаше го и после се връщаше и го пренареждаше.
Когато го пренаредил три или четири пъти, той го имал.
цяла тълпа хора наоколо.
Щом имаше много хора, той остави масата и започна.
той продава лекарства.
Нямам нищо общо с това, което той прави.
Може би трябва да се сложи ръка на камерата, за да може хората да си мислят, че...
той имаше някакъв хищен ефект върху камерата.
Но няма какво да спечелиш, като докосваш камерата.
Това снимки на призраци по отпечатъците на Мюмлър ли са?
Приличат на призраци по отпечатъците на Мамалър.
Може да са духове, но са.
Призовани духове от фотографа.
"Мамлер" използваше процеса на деня, който беше негативът на мократа коладий.
Това е процес, по който трябва да наливаш коладий в стъклен поднос.
Трябва да бъде потопен в Сребърно решение.
докато покритието е мокър.
Трябва да бъде взета и развита, преди да изсъхне.
Така че това е негатива процес на вземане.
И след като получи негатива, ще отприщи албумин.
Абуминовият процес е хартия, облицована с яйчево бяло.
който носи хлорид.
Беше купен по този начин.
Не беше нужно да прави тази част, но трябваше да носи хартията върху сребро.
нитрат, точно преди да го използва.
И после го принтирахме на слънцето.
Всъщност това беше процес на отпечатване на слънцето.
И когато ме питаш, как е направил снимките?
Има много начини да се правят призрачни образи.
Но мисля, че това, което наистина искате да ме попитате, е как би могъл да го направи.
тези снимки с хора, които гледат?
Така, както направи снимките, направи призрачната снимка.
Разделен негатив, призрачен образ, преди гледачката да дойде.
за да направим портрета на живота.
Имаме карта на кабинета, карта от 1870 г.
И това, което ще направим, е да вземем главата от тази снимка.
и го копирахме.
Но не ни трябва кафяв цвят за рефотографиране.
И всичко, което ни трябва, е главата.
Сега ние ще вземем решение.
Мисля, че я искаме с лице надолу.
Така че ще вземем решение за тяло.
Ще снимат снимката и снимката.
после направи негатив и направи отпечатъци.
Ръцете не изглеждат добре, затова се опитвам да следвам тази традиция.
Това са ръцете на Ал.
Да видим дали ще стане.
Ще имам фотографа.
Ето така, гледайки надолу и повечето
от това ще трябва да се отървем химично от негативизма.
Всъщност ще го ядем с негатив, за да оставим място за човека.
Така че ще имаме само толкова.
Казва самоуверено.
Да, ще стане.
Това ще стреляме.
Ето къде е призракът сега.
Това е като да гледаш последната картина.
Това е слоят.
Боже мой!
Трябва да видиш това.
Тук става толкова нереално.
Ето ни.
Стойката на плаката е в камерата.
Капитане, стъмни се.
Тогава ще го разобличим за 10 секунди.
1,001, 1,002, 3, 4, 5, 6, 7, 9, 10.
И после развиваме номера.
1,002, 103, 4,5, 6, 7, 8, 9, 10.
12, 13.
Ето я и нея.
Това, което би направил, е да направи духа негатив.
После вземаше представата за живота.
Живописът е отново с коллодийския процес, но обикновено с него се прави представа за живота.
Колодианският процес води до негатив, който има кремообразно кафе.
с кичур от крем.
Това, което имаме тук, е лицева снимка.
Това е дърво и първото нещо, което ще влезе, е чашата.
После слагаме негатив в рамката, а негативът се издига, така че
страната, от която се налива коллодианът.
Тогава вестникът щеше да е Чувствителен.
Така че по същество е чувствителна страна на Чувствителна страна.
След това обратно завивки.
И това се нарича разцепване на гръбни отпечатъци.
И причината да ги наричат "разделяне" е, че долният край държи вестника.
и негативът при контакт, докато накланяш това назад и проверяваш принтажа.
Ще вземете вестника и ще разгледате снимката.
Ако не е достатъчно, затвори го и го върни на слънцето.
Сега, ако ви го покажа така с хартията с албумина...
в контакт с негативизма можете да видите, че има картина.
Но в повечето случаи, дори и в този, има дупки по катинарите.
По целия път, защото това, което са направили, е да сложат пътеписна хартия от другата страна.
Причиняват забавяне на слънчевите лъчи.
Този вестник прави по-контраст, за да се получи по-силен образ.
Това щеше да се случи в ерата на мамалърс, защото определено щеше да е така.
Не искам хората да виждат това.
Това ще е лошо.
Ще ти покажа какво би направил.
И има различни начини, по които можем да подходим към това.
Първото нещо, което можем да направим, е да го предадем на публика.
И така, публика ще ни инспекторира, за да сме сигурни, че е...
Можеш да свалиш чашата.
Няма нищо потайно.
Няма зайче отстрани.
Заобикаляха и вземаха негатива.
Негативният резултат е негатив.
Няма призрак.
Нека ти го дам.
И сега това ще се случи на всички.
Докато чинията е предадена на публика, фотографът, Мамалър,
вземаше чинията с представата за призрака и само като се подпираше в ръката му.
Има причина да го прави само като малки снимки.
Прикрепяйки чинията, всичко, което трябва да направи, е да отиде така и да донесе другата чиния.
На място, сложи го на върха така.
Наклонете го, стига да е против нещо тъмно.
ти не виждаш призрачния образ.
Ето го в печатната камера с негатив на призрака, който не може да се види.
защото е на тъмно.
Но ако оставя бял вестник, лесно ще се види.
Разбира се, това би било най-лошото нещо, което би се случило пред очите ми.
аудиенция, особено гневна публика.
Фотосесията щеше да е на мястото си.
Чувствителната страна надолу към снимката и обратно.
от печатната камера.
Рамка под налягане.
Преди да принтира, трябва да сложи дифузия от другата страна.
Така че ще обърна това, което не можете да видите, защото го имам.
под ъгъл или не го виждате.
Ще сложа дифузионната хартия отгоре.
Сложи това на слънцето, за да го принтираш.
След известно време, той ще върне това, ще си го вземе.
Копието за дифузия. Отвори отзад.
и след това слепете обратно снимката.
и да покажа истинската снимка с главата и призрака по едно и също време.
Ако може да се принтира, ще го извади напълно.
Така че иди така, занеси целия отпечатък, за да го видиш, което е нещо.
Ние ще го принтираме.
Покажи целия отпечатък.
Отново не можете да видите призрака, но бихте могли да видите.
да видим духа на спринта, което би било доста невероятно.
Вземи това и го сложи.
Значи вземате целта и после я вземате.
докато вземате предмета и изглеждате така.
където си я взел, после си донесла предмета, който си изпуснала.
Нарича се доставка.
Просто е.
Изхвърля това, което имаш.
И ако си добър в това, можеш да си отвориш ръката, за да не стане.
- Изглежда държиш нещо.
Така че влизай вътре и го пусни.
Знаеш, че е тук, защото е притиснато.
Не може да е вътре, защото ръката е отворена.
После го няма и ето го.
И така, тук имаме принтирателна рамка.
Отпечатъкът има дифузионна хартия в лицето.
Ето го отзад.
Ще отворя половината от печатницата.
Ще го накланя така, за да не могат хората да видят негативизма.
И после, когато върна хартията, ще видите.
темата на живо и призрака на един и същ отпечатъци, което е озадачаващо
на всеки, който е видял тази демонстрация, защото е видял негативизма.
Видяли са, че разпечатката е празна и все пак има нещо, което се прави отпред.
от тези, които наистина работят.
Марк свърши такава фантастична работа, наистина улавяйки същноста и красотата.
от това, което е правил Мамалър.
За мен това са просто прекрасни и истински произведения на изкуството, които е създал тук.
Това последното парче от пъзела ли е?
Това ли е отговорът, който търся?
за последните седем, осем години?
Не знам.
Но за мен има няколко неща, които искам да издам.
Първото нещо е, че ако погледнете лицето тук, лицето му няма
колкото някои от работата на Мъмбълър.
Мисля, че за мен това е най-важното.
Изглежда по-призрачен.
Има повече вид на тяло, отколкото на истински лица.
която мумлър е могъл.
Ако си спомняте, това, което беше толкова забележително за парчето на Мюмлър.
е, че детайли в лицето срещу детайли в тялото.
Мисля, че може да липсва стъпка.
Мисля, че тялото изглежда страхотно.
Мисля, че Марк е на път да каже, че тялото е изсечено или нарисувано.
Мисля, че има истинска истина.
На мен тялото ми прилича повече на на мумлър, отколкото на лицето му.
Но единственото нещо, което не ми става, е, че не беше така.
просто хора от улицата, които гледат как го прави.
През деня водещите фотографи бяха в студиото му и наблюдаваха всяко негово движение.
Те разследваха всяка част от оборудване, всяка стъпка, която той правеше.
Докато мисля, че имаше ловкост на ръцете, не мисля, че е така.
тези фотографи щяха да оставят негативът далеч от него.
Мисля, че трябва да държат негативизма в ръцете си.
Мисля, че нещо липсва.
Мисля, че липсва една стъпка, която още не знаем какво е.
Мисля, че със сигурност би могъл да има ловкост на ръцете.
Както казах, Хана Грийн, Стюард, щеше да го направи.
един тон чинии, от които да избереш.
Повечето хора, които идваха в студиото, тя...
би могъл да намери, ако не и истински.
снимка на някой от семейството им.
Беше толкова размазано.
Можеше да забравя името на автора, но имаше.
в която се говори за бедните майки, които влизат и влизат.
Разбирам, че е мъгляво.
Ако опечалената искаше...
За да се види с някого, щяха да ходят.
за да завършим тази илюзия.
Не е нужно да е прекрасен край.
защото в крайна сметка,
това е, което искаха да видят.
Така че мисля, че може да има ловкост на ръцете.
Предполагам, че тези сеанси ще са емоционални и ще има такива.
много поводи за разсейване.
И със сигурност, ако Хана Грийн е била в стаята и се е опитвала да оправи нещата,
беше сеанс, терапевтична сесия.
че в крайна сметка това са те.
иска и има нужда, така че на кого му пука?
На кого му пука, че няма да се възползват.
Продуцираха нещо, което беше много
искаше, нуждаеше се и търсеше.
Това е интересен въпрос.
който е бил вътре, защото така се приема.
отново, че е било фалшиво.
Не казвам, че не е.
Суперзаподозрян е.
Но не знам дали ми е удобно да предполагам, след като не можем...
Тук сме повече от 100 години по-късно и все още се опитваме да го докажем, 150 години.
и никой не би могъл през живота си.
Е, ако ще го правиш пред хора, които гледат,
Не виждам друг начин, точка.
Ако го правиш като стока за хора, които идват в студиото ти...
които копнеят да видят отдавна изчезналия си съпруг или съпруга, дете.
Значи не му трябва тази светлина на ръцете, а в тъмна стая.
Освен това, те ще бъдат тези, които ще донесат снимката.
Така че не мога да си представя човек да влезе със съществуваща картина.
Ще го дам на фотографа.
Два дни по-късно им прави снимка на духа със същата снимка.
И да не знаят, че това е от снимката, която са му дали.
Сега, ако това е просто аморфна ектоплазма
Облака, това е друга история.
Но ако е от снимка, са разбрали, трябва да са разбрали.
че е от тази снимка.
Разбира се, хората са наивни, когато са в скръб.
Както казах за скръбта, това, което ние в нашето общество правим, е да я избягваме.
Така че дали става дума за
да говорим за идеята, че някой ще дойде в леглото ти и ще стане.
говори с теб по време на определено време от опечаления процес, това е нормално.
В един момент не може да бъде истинска скръб.
Но това е надолу по пътя, защото се опитваме да пришпорваме скръбта в нашето общество.
Добре, ще ти дадем седмица почивка или може би две седмици за опечаление.
Скръбта отнема поне една година.
Така че мисля, че има някакъв начин, по който да стане.
или смисъл, по всеки начин, по който можеш.
чувствай се по-близо до тази, която си загубил.
И едно от нещата, които правя за годишниците на смъртта на майка ми.
Да сготвя ли нещо, което ми харесва и което тя е сготвила?
Така че вие просто си говорите за спиритуална фотография. Това е друг начин да се чувствате близо.
на лицето, което си загубил.
Мисля, че има смисъл.
В края на деня не мисля, че има ясен отговор.
за това как Мюмлър е направил тези снимки.
Но в същото време не мисля, че това е било безсмислие.
по същата причина, заради която се надявам на този филм
хвърли много светлина върху ролята.
че жена му е играла в създаването на тези снимки на духа.
Изглежда, че тя е този ключ към цялата операция за мен.
Колкото повече я гледам, толкова повече ми се струва, че
Каква тежка ръка имаше в това.
Докато книги по история винаги сме говорили за Мамалър.
Както каза Фелисити, жена му винаги е в бележките под линия. Мисля, че трябва да е там.
защото нямаш спиритуална фотография без нея.
Просто не го правиш.
Сега, дали това са Хана или г-жа Стюард, или не са едни и същи, не съм сигурна.
Накланям се, че са един и същ човек, но не мисля, че това отнема време.
влиянието, което имаше върху това, което мумлър направи.
Не знам, още има една мистерия.
Все още има една мистерия.
Все още има нещо, което да се разбере как е направил тези снимки.
Съжалявам, но как са направили тези снимки заедно.
Но в края на деня съм много щастлива, защото това беше...
Толкова важно пътуване за мен.
Излезнах от удобното си място и продължих това пътуване.
Крайбрежието на САЩ, до канадската Хана, за да проследим Мъмбър.
да преследвам призраци.
За мен беше невероятно.
не го вземай за нищо.
Докато нямам категоричен отговор, се радвам, че можем да хвърлим светлина.
върху влиянието, което има жена му, Хана или
Г-жо Стюард, имахте снимка на духа.
Също така мисля, че е красиво, че са могли да създадат
нещо толкова чудесно вълшебно, че да издържи днес.
Искам да кажа, това е чудесно.
Това ми харесва и това е, което продължава да ме привлича към тези образи.
Мистерията, да, но също и тяхната магия.
Надявам се, че ще мога да споделя малко от тази магия с всички вас.
Благодаря ви.
Тази вечер филмът "Младши"
Слизам на разходка.
При правилна светлина мога да върна времето.
Тези улици са пълни с призраци, трудно е да се усмихваш.
Липсваше ми най-много, остани с мен за малко.
Дърветата, като спомена, се разпадат и отекват с името ти.
Ти си тръгна и все пак остана.
Тези улици са пълни с призраци, трудно е да ти се усмихват.
Липсваше ми най-много, остани с мен за малко.
Дори сега ми носиш огънче.
- Спри.