Свалих го от YTS.MX.
Не, не, не, не, не, не.
"Статични викове"
Официално киносалон на ИФИ: ИТС.МХ
Най-честно в мислите си, в мислите и делата си.
Както в моя, така и в професионалния живот.
Ще бъда примерен...
Подчинете се на закона.
И наредбите на моя отдел.
"Стига толкова. "
Не, не, не, не, не.
"Как се прави на луд!"
"Птиците свирят"
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
- Колко странно.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Брат Пеле е отзад.
"Сладката Зина е отпред."
Спускаме се по магистралата в горещото, горещо слънце.
Ненадейно, червено-сини светлини ни проблясват в гръб.
Силен глас, буйстващ, моля те, ела на опашката.
Пеле проповядва думи на комфорт.
Зина просто скрива очите си.
Полиция погали щорите си.
Колко странно.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
- Скъпа.
Побърква ме.
Всеки път, когато се оглеждам, се оглеждам.
- Всеки път, когато се оглеждам.
Скърцане на вратата
Да, точно така.
- Чакай.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Полиция!
Имате ли оръжие?
С лице към стената, с ръце назад, с длани горе.
Вие сте арестуван.
Имате право да запазите мълчание.
Всичко, което кажете, може и ще се използва срещу вас.
в съда.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
- Какво?
Да, да.
Водолаз, чешмата се изгасва.
(тежко дишане)
Статично съскане, свистене.
(тежко дишане)
[ Groans ]
Едно, две, три, едно.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Не, не, не, не, не.
Люки!
Да, да, да.
- Добре, кажи "Честита Нова година, Лукас."
- Върви при него.
- Щастлива Нова година, Лукас!
- Еха, бой със снежни топки!
Чух, че леля Мари има лимонени бисквити.
С кого си мислиш, че говориш?
На теб говоря.
Хей, погледни ме.
- Така ли, ще ти прекърша ченето.
- Удари ме!
Следващия път си малък пънкар!
Не ми говори така.
Така говори майка ти.
- Спри, спри!
Покажи малко уважение.
Хайде, спри!
Какво си мислиш, че правиш?
- Достатъчно!
С него е свършено.
- Хей, хей.
- Добре, готов е.
- Добре, Поли, върни се!
Какво става?
- Какъв край на годината, а?
Знаеш ли, попитах те за една нощ.
Радвам се да те видя.
- Съжалявам, Мари.
Какво искаш да кажа?
Хей, чичо Паул.
Съжалявам, но е много студено.
Защо просто не влезем вътре?
И, Лукас, трябва да започнем супата.
По-добре е, когато седи.
Трябва да тръгваме.
Един момент.
- Ето, влизайте.
- Какво?
Загубих нещо, получих писмо, писмо?
- Сигурен ли си?
Току-що беше в джоба ми.
...87, 88, 89, 90...
91, 92, 93, 94, 95,
96, 97, 98, 99!
На телефона.
Щом се върнеш в офиса,
трябва да попълниш такъв доклад.
Как ще ги накараме да се разобличат?
- Имаме правила за този проблем...
Един въпрос е колкото 20 алпинисти.
Бренън, искаш ли да отговориш?
Да, човекът, който режисирах с очи и кимване.
Едно кимване ще помогне.
Трябва да внимаваш да не кажеш нещо.
- Той знае, без думи и без влизане в сергията.
Този човек ще приеме ли иска или ще се бори с обвиненията?
Това са 60 алпинисти.
Трябва да се яви в съда с адвокат.
за да се бори с неприличното обвинение.
което никой не е направил.
Защо никой не го прави?
- Значи имат ясно досие.
Трябва да се явят в съда.
Повечето от тях имат семейства.
По този начин те ще получат глоба, или ако съдията е груб...
-Което не е. - Тогава ще трябва да се регистрира.
като насилник, но дори и да го пази в тайна.
Ако не е в теб, можеш да се придържаш към патрула.
- Не, човече, мога...
Да, мога да го направя.
И не се тревожи, полицай Бренън ще остане.
в детайли, докато ви е удобно.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
85, 86, 87,
88, 89, 90.
91, 92, 93,
94, 95, 96,
97, 98, 99, 100!
Добре.
Да!
- Тежък дъх.
- Имаш клекове, приятел.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Не, не, не, не, не, не.
Статично съскане
Да, да, да, да.
Не знаете колко добре го имате, задници.
Можеш да ядеш каквото искаш, да тренираш 20 минути.
и все още изглежда така.
Получавам едната страна на картофките и съм прецакан.
С ръце.
Полицай Бренън е виждал все по-малко арести, сър.
- Защо?
- От известно време съм на работа, сър.
Така че съм познато лице.
Искам да сложа някой друг там.
Някой по-нежен?
Да, точно така.
- Да, сър.
Обучаваме добре изглеждащ новак.
Полицай Голдрик.
Малко по-късно се научи.
Тук не е по-млад от Бренън, но изглежда малко по-добре.
Опитвам се да видя дали ще получи повече тяга.
- Тълпата, с която си имаме работа.
Вероятно ги харесва по-младите.
Не е ли така?
- Да, сър.
Да видим как ще се проточи до края на седмицата.
и се обади.
Нищо ново, ще го включим.
Имам няколко идеи да ги разтърся.
- Благодаря, сър.
Какво става?
Да, да.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Превод и субтитри: Ivon
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Не, не, не, не, не.
Да, да.
Не, не, не, не, не, не.
"Ще ти звънна."
- Здравей, мамо.
На работа съм, всичко наред ли е?
Не е нужно да ми се обаждате веднага.
Искам да знам дали Емили ще дойде.
За вечеря другата седмица.
Обади ми се само в спешни случаи.
Това е спешен случай.
Виж, работя, става ли, мамо?
Обичам те.
Татко добре ли е?
- Да, татко е добре.
- Добре, добре.
Ще намина след работа.
И аз те обичам.
(Вратата се отваря)
Врата се затръшва.
- Какво?
Не, не, не, не, не.
"Вент бретон, въздух подсвирква"
- Тежък дъх.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Как си?
Не, добре.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Не, не, не, не, не.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Съжалявам.
- Добре.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
- Какво?
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Не, не, не, не, не.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
(двамата се смеят)
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
(тежко дишане)
Да, да.
- Какво?
Статично пращене
- Хей, хей.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Мисля, че изпуснахте това.
- Еха.
Какво ти даде този?
Току-що изпуснах нещо.
Върна ми го.
Не се тревожи.
Не, не, не, не, не.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
"Насекомите чуруликат"
- Да.
Не, не, не, не, не, не.
- Нищо.
Мисля, че татко отново е настинал.
Не знам как го е взел, чистя всеки ден.
Откога спи?
- Само няколко часа.
Пак излезе навън.
Казах ли ти?
Да, каза, че иска да храни птици.
Птички.
Майка ми ми каза да не се женя за ирландец.
Трябваше да те послушам.
На телефона.
Чичо ти ме подлудява.
Поли, не ми се карай, опитвам се да ти помогна.
Не, Гюс е болен и се побърквам.
Не, няма да стоиш на нечий тавана.
Неясно ли?
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
"Птиците свирят"
Лукас, погледни ме.
Много ми е приятно да се запознаем.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
- Как върви, мечтателю?
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Чичо Паул отново ли те стресира?
Внимавай, той ми е брат.
- Запалваш дим само когато ти се обади.
Не е добре за теб.
- Ще е тук само няколко вечери.
- Какво, тук ли ще стои?
Приключих с него.
Добре, аз ще се погрижа.
- Мамо, той ми е брат!
Не мога да го оставя да спи на улицата.
дори това да му даде урок.
Ако разбера, че мамиш жена си...
- И винаги прави глупости.
Това е като, ако това те стресира, това е стресиращо и за нас.
Не е добре за теб и татко.
(Диша дълбоко)
- Какво?
- Мамо, аз...
Вече никой не танцува с мен.
Дори не го чувам.
- Добре, ето.
- Дум, дум, дум, дум-дум.
Дум, дум, дум, дум-дум.
- Дидиди.
- Дум, дум, дум, дум-дум.
- Дидиди.
- Дум, дум, дум, дум-дум.
- Какво?
- Не ме карай да чакам твърде дълго.
- Какво е това?
Да, да.
- Не ме дръж така.
Върни се!
И изсуши тези сълзи.
Скъпа, моля те, не ме оставяй тук.
Просто мечтая.
Баща ти обича тази песен.
Мечтая си за живота.
Просто чакам.
Да се надяваме и да се помолим...
Не, не, не, не, не, не.
"Ще ти звънна."
- Какво?
(тежко дишане)
- Лукас, писмото ти не е тук.
- Какво?
- Да влезем вътре, искам едно питие.
Не, не, не, не, не, не.
- Хей!
Това къщата на Поли ДеРеджио ли е?
- Това е къщата на Мери Бренън, но Паул е вътре.
- Това имах предвид.
- По дяволите.
Кой иска Жел-о шот?
- Подсмърчане
Врата на колата се затваря.
- Хей, ако това писмо се появи, ще ми го дадеш ли?
Отпред има "Гюс".
На баща ти ли е?
Ще си свалиш ли обувките?
- Добре, мога да го взема.
- Добре, благодаря.
Хей, щастлива Нова година.
- Щастлива Нова година.
Лукас!
- Скъпа моя!
- Щастлива Нова година, ангеле мой.
Добре ли си?
- Добре съм, а ти?
Ще говорим по-късно.
Какво става?
- Хей.
- Здравей.
Току-що срещнах Джеси отвън.
- Тя е донесла желирана вода.
Какво ще правим с това?
- Не знам.
- Здравей.
- Здравей, Джеси.
Аз съм Мари, сестрата на Поли.
- Джеси.
- Мийп, мейп, мейп!
Коя е тази жена?
Не, това е сладко.
Аз съм Джеси.
Срещна ли се с Мари?
- Да, току-що казах "здрасти".
Това е Триш.
Но не й се доверявай, защото...
Виж й гърдите, те дори не са истински.
- Затваряй си устата, Поли.
- Пикае от задници идва!
Свали ме долу!
- Да, можеш да ги извадиш.
Можеш да ги сложиш тук.
Лукас, искаш ли да го направиш?
Виж, ако не искаш да го направиш, аз ще го направя.
Защото времето ни изтича.
- Не, мамо, ще се радвам да го направя.
Добре, зеленчуци, моркови.
всички са почистени в хладилника.
и после не знам какво направих с лука.
- Добре.
Какво ще готвим?
- Не, не, не, не.
Рецептата е на Гюс.
Знам, лельо Триш.
И аз не ми харесва, но татко винаги казваше:
Че ако всички се заяждаме в полунощ, тогава е късмет, така че...
- Да, вероятно дори не мога.
- Никой не може.
Но ти обичаш предизвикателството.
- Хей.
Всичко е наред.
- Хей, мамо, можем да го направим другата година.
- Не, искам аз да го направя, трябва да го направим.
Ще се ядоса, ако не го направим.
Какво ще кажеш за малката работа на Поли?
Боже, помислих, че е новата приятелка на Лукас.
- Какво?
- Говорим за теб.
Така ли?
Къде я намери, Поли?
- Подгоних училищен автобус с деца.
Беше любов от пръв поглед.
Не е твоя работа, Триш.
Не знаеш какво е да живееш с Деб.
- Да, само за това говориш.
Да живея с нея беше все едно да живея в затвора.
Но след това отново ще живее с всяка жена.
е като да живееш в затвор, нали, Лукас?
Искам да ви благодаря, че ми позволихте да използвам старата ви стая.
Защото не знам дали щях да мога.
за да го направя на канапето с гръб.
Къде е Ем тези дни?
Добре, че не се случи.
Искам да кажа, Боже.
Бракът е капан, човече.
- Какво?
Това е капан, искам да кажа, Ем е страхотна.
Обичам Ем, но какво ще кажеш за брак?
Стюардесите не са материали за брак.
- Добре, разкарай се, Поли.
Мисля, че приятелката ти има нужда от помощ.
и произнасят присъда.
Боже, това боли.
- Не го слушай, Люки.
Сериозно, как е тя?
Радвам се, че я видях на работа.
Лельо Триш, ние...
Всъщност се разделихме.
- За добро.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Превод и субтитри и тайминг:
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
- Здравей.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Съжалявам, че не бях там.
- Всичко е наред.
Той знаеше.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Ще стоиш ли тук с мен?
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
- Много съжалявам за загубата ви.
- Благодаря.
Всички сме тук заради теб.
- Благодаря, сержант.
- Много съжалявам.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
- Размазах си главата.
Боже, беше ли любов?
Облаците ми говореха.
И всички израснахме.
Корените ни хванаха пукнатините в земята.
И тротоарите, Люки.
Лукас, погледни ме.
Много ми е приятно да се запознаем.
- Здравей, здравей.
- Татко!
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
(Вратата се отваря)
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Не, не, не, не, не, не.
(Водата спира)
Благодаря.
Добре съм, знаеш ли, не е нужно да останеш.
Благодаря, че дойдохте.
- Обичам баща ти.
Така или иначе трябва да се връщам при мама.
(Вратата се отваря)
Врата се затръшва.
Не, не, не, не, не.
Не, не, не, не, не, не.
(Диша дълбоко)
Не, не, не, не, не.
- Ще остана.
Ще остана да спя на дивана.
- Какъв е смисъл?
Искам да кажа, че не си ме виждал гола.
Можеш да останеш в леглото.
На телефона.
Да, да.
- Да.
- Искаш ли да вдигнеш?
- Да.
Искам да останеш, Ем.
- Да.
Здравейте, г-н Дръмънд!
В момента не можем да се свържем с телефона.
Остави съобщение.
- Добър ден.
Отговори на секретаря.
Ало?
Обади ми се този номер.
Ще ти се обадя по телефона.
Добър ден.
Не, не, не, не, не.
- Какво беше това?
- Звучи като грешен номер.
Ще го оставя.
- Ще го направиш.
- Драскаш ме.
Какво има?
Лукас.
Помниш ли нещата, за които говорихме?
- Преди да си тръгна?
Бях луд и казах...
Не знам.
Каза ли на някого?
- Че и ти ще харесваш момчета?
- Ами сестра ти?
Каза ли й?
Кажи ми, че си й казал.
- Не съм, казах ти.
И аз си мислех, че харесвам момичета, но не ми харесва.
Мислех, че не знам.
- Какво?
Етап?
Нали?
Статично крещене
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Не, не, не, не, не.
Не, не, не, не, не, не.
"Ще ти звънна."
Не, не, не, не, не, не.
На телефона.
- Какво?
Не, не, не, не, не.
Ало?
Здравейте.
- Здравей.
Срещнахме се в Мола преди няколко седмици.
Вероятно дори не си спомняш.
Това е...
Мислех, че няма да се обадиш.
Как се казваш?
- Ами...
Гюс.
В четвъртък съм свободен, ако искаш...
Обичаш ли стари филми?
- Предполагам.
Можеш ли да се разлюлееш по пладне?
(Вратата на колата се отваря)
Да, да.
- Едно, моля.
- Започна преди малко.
Знам.
- Благодаря.
Свири музика.
Необъркан разговор.
"Рогът клаксони"
Да тръгваме ли?
"Дог лае!"
Да отидем къде?
Задаваш много въпроси.
Просто кажи да.
Трябва да...
Мъж и жена се смеят!
"Свири Джаз!"
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Аплодисменти!
(Вратата се отваря)
Виждаш ли? Този човек на пейката.
Няма да нарани никого.
Нито пък ние.
Музиката "Аптемпо-темпо"
- Събуди се, събуди се, сънливецо!
Стани, стани, стани!
Горе главата, горе главата, слънцето е червено.
Да живея, да обичам, да се смея и да бъда щастлива.
Ами ако бях син?
Сега се разхождам из цветя.
Може и да блесне, но все пак слушам с часове.
Отново съм дете, което прави това, което направих отново.
Пее песен.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Да, да.
"Свири Джаз!"
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Кино играло от далеч.
Врата се затръшва.
Какво искаш да направиш?
- Както кажеш.
Много си красив.
- Подсмихва се.
Благодаря.
Ти също.
Добре ли си?
- Да.
Правил ли си го преди?
- Какво?
- Не е нужно да правим нищо.
Можем просто да поговорим.
Да, да.
Не, не, не, не, не, не.
- Отлитаме!
Бързо, бързо, бързо.
- Какво?
- Хайде, хайде, хайде, хайде.
Бързо, бързо, бързо.
Добре.
- Хайде, чакай.
Ела тук, ела, спри.
Добре ли си?
Кино, което свири на далечно място.
- Подсмихва се.
Това място не е добро.
- Не, не е.
Знаеш ли къде другаде?
- Не и в моя апартамент.
Любопитни съседи.
Значи никой не знае?
- Не, всъщност не.
Ще им пука ли?
Семейството ти, родителите ти?
- Това е майка ми.
- О-о.
Проблеми с баща ми.
- Не.
- Не, той умря.
- Много съжалявам, беше грешка.
- Всичко е наред.
Не си знаел, всичко е наред.
Съжалявам.
- Но на нея ще й пука.
Майка ми.
Тя наистина иска внучета.
На теб ще ти пука ли?
- Какво?
Да, нямаше да кажа на родителите ми, ако бяха живи.
Ами...
Искам да кажа, все повече и повече, хората изглеждат отворени за идеята.
- Да, къде, Марс?
- Да.
- Подсмихва се.
Не, това е просто... единственият ми приятел на работа.
Бил е в армията и е служил с него.
Изписаха го, защото беше...
Както и да е.
Просто го кажи.
- Какво?
- Ами...
За това, че харесваш момчета.
И е служил във войната в Персийския залив.
Знаеш ли, дори не им пука.
Казват, не питай, не казвай, но хората разказват.
Мога ли да те докосвам?
Мигнете веднъж за не, два пъти за да.
Да.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
- Филма ще излезе.
Няма да ни намерят.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Често ли го правиш?
- Не съвсем.
- Не, не знам.
Обикновено не се чувствам така.
Да, точно така.
Какво става?
Как се казваш?
- Какво?
Андрю.
- Да отидем някъде другаде, Андрю.
- Не мога, днес не мога, съжалявам.
Другата седмица.
Добре, другата седмица?
- Да.
- Как...
В 4 часа във вторник?
- Мне.
4 във вторник звучи добре.
Как си в студа?
Снегът?
Искаш да ме убиеш ли?
- Какво?
Забавен си.
Знаеш ли природната пътечка в Б'вил?
Така ли?
Добре.
Ето го езерцето, паркирайте от източната страна.
Не тук, а тук, до кабелите.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
- Съжалявам, къде?
Парк от източната страна, не...
- Умен задник.
Виж, не се срещам с момчета повече от веднъж.
Искам да съм сигурна, че това ще си остане между нас.
- Да.
И не забравяй да си сложиш ботушите.
И слоя.
Много слоя.
Добре.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Добре, слушайте.
Когато бях новак,
Още един новак е арестувал млад мъж.
който е убил две малки момичета.
- Смазал им е главите.
и ги хвърлиха в съседната река.
Когато го попитахме защо го е направил,
Заподозреният каза, че защото момичетата му отказали орален секс,
полов акт, който е научил от мъжете.
в банята под парка.
Хората бяха възмутени и искаха отговори.
Нашият отдел отиде по корем на проблема.
Целта беше просто - да намерим и преследваме перверзниците.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Те научиха, че точно тази баня,
както в Мола, беше горещо място за хомосексуално поведение.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Заснемане на видео през еднопосочно огледало.
През това време беше трудно.
Днес филмът не е толкова добър, колкото нашите ВХС камери.
Тъмно е, но ще видиш.
как са ги хванали и разпознали.
Не, не, не, не, не, не, не.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Да, да.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Не, не, не, не, не, не.
Беше от полза да покажа на новаците.
географията на пространството.
и ни даде видими доказателства.
Тогава се получи и сега може да стане.
особено с това оборудване.
Но снимането на място, за което човек мисли, че е лично...
Не, не, не, не, не, не, не.
И не бих искал да гледам тези неща така или иначе.
Заснеми мивките.
Имам нужда от видимо потвърждение на лицата на тези мъже.
Прокуратурата става все по-тежка.
Харис, дръж камерата в гардероба на чистачката.
Голдрик, искам те на земята.
Бренън, искам те долу с него.
Продължавай да му показваш въжетата.
Ще е по-добре с вас двамата.
Харис, ти си организирал наблюдение.
- Да, сър.
Покажи им как се прави.
- Добре.
Не, не, не, не, не, не.
Не, не, не, не, не.
Да се махаме от тук!
Добре, да го направим.
Добре, Бренън, ти си целта.
Отиди до главната врата.
А ти, Голдрик, отиваш при първата мивка.
Бренън, ще влезеш в средата на мивката.
Добре, давай.
- Къде искаш да отида?
- Да, Голдрик, отвори му.
Бренън, ела по-близо до него.
- Приближете се до него!
- Какво?
- Клоуърс.
Това е.
И не забравяй това място, Голдрик.
Ще видим добре целта.
- Рон, хайде, да тръгваме.
Не, върви до писоара.
И върви до това огледало, сякаш ще вземеш кърпа.
Добре ли сме?
- Не.
Добре ли е?
Не, не, не, не, не.
Сутрешни честват цветята.
- Знаеш, че нарушаваме всякакви правила.
И закони.
Добре ли си?
"Птиците свирят"
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Врата се затръшва.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Много ли водиш хора тук?
- Ами...
Не.
Ти си наистина лош лъжец.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
- Чакай, чакай, чакай.
- Никой няма да дойде.
- Сигурен ли си?
- Сигурен съм.
- Така ли?
Да.
- Тежък дъх.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
- Да, да.
- Така ли?
(тежко дишане)
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
"Птиците свирят"
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Не, не, не, не, не.
(двамата стенеха)
- Добре.
Боже мой!
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Боже!
Mmm.
Чакай, чакай, чакай.
Ела тук.
Боже мой!
Откъде се взе?
- Сиракуза.
(двамата се смеят)
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
- Добре, добре.
Ами...
Какво искаш да направя?
Сложи си краката тук горе.
- Да?
Добре, ето.
Не, не, не, не, не.
Да, да.
И двамата дишат тежко.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
- Да.
Не, не, не, не, не.
Спри.
- Какво?
Това е жена ми, работата ми.
С какво се занимавате?
Администратор.
- Като в училище?
- Да, малко.
А ти?
Аз съм полицай.
- О, да.
Но няма нужда да се тревожиш.
Мъж в униформа.
- Да, точно така.
"И двамата се смеете!"
Ела тук.
- Да, дядо ми беше лейтенант.
Много време бях с него, докато растях.
Беше голямо влияние.
- Да.
- Какво?
- Ти просто...
Всичко това...
Боже, иска ми се да го направим някъде другаде.
- Какво, в леглото ли?
Не го ли е направил за теб?
- Не.
Да, един ден.
- Ако можеш да отидеш някъде, къде би отишла?
С теб ли?
- Да.
Сан Франсиско.
Безопасно ли е?
- Да.
Не можеш да получиш помощ само като отидеш в Сан Франсиско.
Просто винаги използвай защита, става ли?
Погледни ме, говоря сериозно.
Сериозен съм.
Трудно ли ти е?
Да го направиш и да го пазиш в тайна от жена си?
- Да.
Искам да кажа, понякога.
Най-вече няма проблем.
Понякога се тревожа, че може да знае.
Някой друг може да знае.
Моят град е много малък.
Чуваш неща.
Можеш да видиш хората...
чувства.
- Да.
- Ами ти?
- Да, разделихме се.
Да.
- Тя знае ли?
Mm.
Още ли я обичаш?
- Да.
Да, но не толкова, колкото мога.
Кога ще отидем в Сан Франсиско?
- Вече съм там.
Нали?
Не, не, не, не, не.
Не, не, не, не, не, не.
40 години го имах в семейството си.
Какво става?
...че сте продадели този шкаф за 3 000 долара.
- Паули, кълна се в Бога, утре ще падна мъртъв.
Боже мой! - Продадох я за 3 000 долара.
- Ти си пълен с глупости!
Вярвам ти, Нона.
Добре ли си, Лукас?
Лукас!
Добре ли си?
- Изглеждаш ужасно, човече.
Трябва... трябва да се запознаете.
Някой нов за моя... моят племенник.
Погледни го, виж му лицето.
Толкова е сладък, нали?
- Взе ми думите от устата.
- Той е нов... Е, отскоро е сам.
- Добре, какъв е твоя тип?
- Нямам тип.
Предполагам, че е хубаво.
"Хубаво." - Емили Гринати.
Казах ти. - Какво й казах?
- "Гринатис" не са добри.
- Нона не мисли, че някой може.
Достатъчно добър за внуците й.
Чакай, Емили Гринати?
Като малката сестра на Кати Гринати?
Кати Гринати е най-добрата ми приятелка.
Отидохме заедно при офицер Граймс.
Да, точно така.
Чакай, ти си бившата на Ем?
- Защо трябваше да казваш нещо?
Huh.
Не, не, не, не, не.
Добре, трябва да вървя.
Мислех, че имам повече време.
Не, не, не, не.
Не, не, не, не, не.
Кога ще мога да те видя отново?
- Не съм сигурна.
Аз...
Не знам.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Не ме гледай така.
- Защото знаем всичко един за друг.
- Не ви познавам.
Но бих искал.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
- Не става така.
Не, не, не, не, не.
- Просто трябва да бъдеш търпелив.
Точното момиче ще дойде.
Няма смисъл да се втурваш в нещата.
- И какво каза тя?
Какво каза за племенника ми?
- Нищо, какво каза?
Тя каза, че не е добре в леглото?
Добре, нова тема.
Не трябва да си ужасен, Поли.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
- Той се опитва да бъде забавен.
- Не, всичко е наред.
Ще го гледам.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
- Сервирам.
- Аз ли?
Аз съм смирен слуга.
Не ме гледай.
Защото мога да съм по-добър.
По-добре от това.
Мога да бъда по-добър.
Да, да.
Мога да бъда.
Хвърли се, хвърли се във водата.
Ако искаш да изстинеш...
Хвърли се, хвърли се във водата.
Ако искаш да изгориш до смърт
- Какво?
Хвърли се, хвърли се на земята.
Ако наистина искаш да се намокриш
Не ме гледай.
- Не ме гледай още.
Защото мога да бъда по-добър.
По-добре от това.
Мога да съм по-добър.
По-добре от това.
Не ме гледай.
Не ме гледай още.
- Да.
Да, да.
Добре ли си?
И двамата дишат тежко.
(плачене)
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Защото мога да бъда по-силен.
По-силно от това.
Мога да бъда по-силен.
- Дишай, дишай.
- Да, да.
Не ме гледай.
Не ме гледай още.
И двамата дишат тежко.
(двамата стенеха)
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Не ме гледай.
Не ме гледай още.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Не ме гледай.
Не ме гледай още.
Едно, две, три, едно.
И двамата стенеха.
- Хей, слушай.
Не мога да се срещам повече от няколко пъти с хора.
- Добре.
Можем да изчакаме малко и после ще ти се обадя.
Наистина трябва да вървя.
Но беше много забавно.
Внимавай, става ли?
- Да.
Не, не, не, не, не.
- Да, мога да бъда по-силен.
По-силно от това.
Мога да бъда по-силен.
Да, да.
Мога да бъда по-силен.
По-силно от това.
Не ме гледай.
Не ме гледай още.
Не ме гледай.
Не ме гледай още.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
"Ще ти звънна."
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
"Поздравлението продължава."
- Какво?
-Телефонни пръстени.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Да, да.
"Ще ти звънна."
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
"Бюзи сигнал"
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
"Ще ти звънна."
Не, не, не, не, не, не.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
"Поздравлението продължава."
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Оттенък на телефона.
Набрали сте невалиден номер.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Да, да.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Статично пращене
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
- Хей.
Какво правиш?
- Хей.
Врата се затръшва.
Какво правиш?
- Нищо не чувам.
На каква честота си?
И двамата сме на първа.
- Да, сигурна съм.
Имаш ли други батерии?
Трябва да го видиш преди това.
Какво е това?
Мамка му!
Боже!
Това е единственият, който ми остана.
Дай ми това.
Боже.
Добре ли си?
- Ето, ето.
Вземи това.
- Да.
Те са вътре.
Какво правиш?
Махни се от пътя.
"Вент бретон, въздух подсвирква"
Да, да.
Не, не, не, не, не, не.
Трябваш ми за ареста.
Не, не, не, не, не, не.
Хванах го.
Не, не, не, не, не.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Когато си тръгне, ти ще го следваш.
Добре, давай.
Какво чакате?
- Не ме докосвай, Рон.
Вършете си работата.
- Еха!
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Полиция, замръзни!
С лице към стената!
Покажи ми ръцете си.
Вие сте арестуван.
Имате право да запазите мълчание.
Всичко, което кажете, може и ще се използва срещу вас.
В съда.
Имате право на адвокат.
- Опитвам се!
Не, не, не, не, не, не.
Да, да.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
"Птиците свирят"
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
- Харис ми каза, че ти е трудно.
С баща ти.
- Да.
Да, сър.
- Е, всички си имаме моменти.
И трябва да сме тук, за да се подкрепим един друг.
Трябва да се чувстваш подкрепен.
Заподозряната.
Всичко е наред.
Новобранецът стана по-добър, отколкото си мислех.
Така че ще го държим в течение.
Това е твърде много за теб.
Докато не те изправим отново на крака.
и знаеш ли, в дясното място на главата,
Ще те пусна да си тръгнеш.
- Отскоро.
Само докато се стегнеш.
- Благодаря, сър.
- Не.
Не искам да си тръгвам, сър.
Аз съм до тук.
Да, да.
Не, не, не, не, не, не.
87, 88, 89, 90, 91...
- Хайде, хайде.
Какво става?
Съжалявам.
- Какво?
Не, не, не, не, не, не.
Не, не, не, не, не, не, не.
Врата се затръшва.
Радвам се да ви видя.
Много е вълнуващо.
Можем да го отворя.
Ето.
Става ли?
Така че...
Не, не, не, не, не.
- Какво?
И е същото от тази страна, защото...
Знаех си, че се тревожиш за това.
Но както и да е, имаме го.
- Добре, благодаря.
Скърцане на вратата
Не, не, не, не, не, не.
"Оркестър"
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Не, не, не, не, не, не.
"Стъпките се приближават"
Какво става?
- Какво?
- Да.
"Птиците свирят"
Джон.
Забравих документи в колата.
Ще ги вземеш ли?
- Благодаря.
Благодаря.
"Оркестър"
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Не, не, не, не, не.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Андрю?
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Врата се затръшва.
"Оркестър"
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Не знаех, че си свещеник.
- Така ли?
Е, аз не съм свещеник.
Аз съм преподобен.
И съпруг, и баща.
Имам деца.
Как ме намери?
Прехвърлих номерата ви в нашата система.
Свалил си чиниите ми?
- Но не съм казал на никого, нищо не съм направил.
- Добре, спри. - Не мога да кажа на никого.
- Андрю, ще се побъркам.
Не мога да направя нищо.
Трябва да ме чуеш, става ли?
Да сме заедно.
няма да накара безпокойството ти да отшуми.
Повярвай ми.
Винаги се връща.
Виж.
Ще си сам няколко месеца.
- Но ще мине.
И ще срещнеш някой друг и отново ще се чувстваш сам.
но това чувство няма да продължи дълго.
Погледни ме.
Седмици.
Може би дори дни.
Но всичко ще е наред.
- Можем да се срещнем у дома.
Вече не ми пука.
Не ме интересува.
Можем да отидем у нас.
"Бъкли стрийт" 1107, апартамент 4.
- Не мога, не мога.
- Не мога да съм тук с теб.
- Но си помислих... оранжерията.
И ти чувстваш същото.
Нали?
- Искаме секс, това е всичко.
- Не...
Да, да.
Скърцане и затръшване на вратата
- Това е лудост.
Баща ми беше отец тук.
Цял живот се срамувам.
Жалко, че бях различен, но съм добре.
Знам, че понякога трябва да се измъкна.
и да правиш нещата тайно.
Но ти...
Мислиш, че можеш просто да ме намериш?
Да ме намериш в дома ми?
И ще тръгнем заедно, нали?
И после какво?
Да подпишем договор?
Да купим къща?
- Не мога да се крия повече.
Не мога да се крия повече.
- Не, моля те.
Хайде, Гюс, Гюс, Гюс, Гюс.
Гюс, пусни...
Става ли?
Да, да.
Андрю?
- Да, почакайте.
Съжалявам.
- Махай се.
Махай се.
Моля те.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Не, не, не, не, не, не.
Здравейте, г-н Дръмънд!
В момента не можем да се свържем с телефона.
Остави съобщение.
- Добър ден.
Отговори на секретаря.
- Хей, как си?
Не знам дали днес все още работи за теб.
Малко закъснявам.
Затова аз...
- Ало?
- Здравей, събуди ли се?
- Какво има?
Отвън съм на телефона.
- О, да.
Имаш ли ключ?
- Да, но аз...
Влезте.
Не, не, не, не, не.
- Хей, влизайте.
- Хей.
- Еха.
Е, добре.
Не съм те виждал в униформа от известно време.
- Ново е.
- Да.
Изглеждаш добре.
- Благодаря.
Добре ли си?
Къде ще отидеш?
- Не казвай на майка си.
Е, добре.
Няма да е завинаги.
- Така ли?
- Не.
Имам новини.
- Добре.
- Имам международен полет от месец януари.
- Няма начин.
- Да, знам.
японе?
Не знам каква ще е моята задача.
но за сега щях да съм в Ню Йорк, така че...
Знаеш ли, вероятно ще имам такъв голям апартамент.
Така че...
Но да, най-накрая го направих.
Най-накрая се случва.
- Да.
- Но трябва да вървя, защото още ги правя.
- Да, точно така.
Сложил съм ключа в плика.
И ти дадох малко пари за депозита, така че...
- Благодаря.
Трябва да дойдеш да ме видиш, срещнах някого.
Срещна ли някого?
- Какво?
Кой?
Мъж ли е?
Каза ли вече на майка си?
Всичко е наред.
- Тежък дъх.
Знаеш ли, ако някога трябва да се махнеш от тук,
Обади ми се.
Ню Йорк е, ще си прекараме страхотно.
- Да, точно така.
Благодаря.
- Обичам те.
(Вратата се отваря)
Лукас, това, което чувстваш, е добре.
Имаш чувства към някого.
Трябва да си позволиш да имаш тези чувства.
Какво става?
С удоволствие ще дойда с теб в Италия.
Виждали ли сте майка ми?
Току-що се качи горе.
- Но можем да отидем в Англия.
Съжалявам, Мари.
Знам, че си разстроен, но и аз съм разстроен.
Но няма нищо, което ти, аз или някой друг да направи, за да се промени...
- Хей, какво има?
- Кажи ми какво има.
- Остави ни, Поли.
- Да.
Отдалечи се от мен.
- Мамо?
Това парти не струва.
(двамата се смеят)
- Не.
Не.
- Какво?
- Хайде, всичко е наред.
Всичко е наред.
Съжалявам.
Боже.
- Какво... Какво... Защо съжаляваш?
- Обичаше те толкова много.
- Знам.
Обичаше ни.
Обичаше те.
Някога бил ли си...
ни е срам от нас?
От семейството ни?
Татко?
- Не.
Защо?
- Знаехте ли?
- Знаеш ли какво?
За този човек, който...
пише писма до баща ти.
Мъж на име Андрю?
Откъде го взе?
- Къде го намери?
- Не, къде го намери?
Чичо ти каза, че си го изпуснал.
Къде го намери?
Тогава защо не ми го даде?
Опитвате ли се да намерите човека в това писмо?
- Не.
Не, мамо, дори не съм чела писмото.
Беше ли вече отворен?
Чичо Паул чете ли я?
- Мамка му!
Супата.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
- Да, да.
- Татко!
И аз те обичам.
Наздраве и овации.
Какво става?
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Съжалявам.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
- Тежък дъх.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Едно...
Две...
Три.
- Еха, човече!
Какво става?
- Хей.
Как си, приятел?
Ще го сложиш ли на масата?
Видя ли писмото?
Не, не, не, не, не.
Не е правилно.
Но ти ще си добре, нали?
Гюс.
- Какво?
- Слушай.
Този човек винаги е имал нещо в ръкава.
Винаги съм знаел.
Сигурен съм, че си знаел, нали?
Искам да кажа, че винаги е бил малко сантиментален.
Е, добре.
Хайде, да тръгваме, ще пропуснем отброяването.
Значи винаги си знаел?
- Да, да.
Защото той беше... - Винаги съм знаел.
Защото е бил сантиментален?
- Да, беше много любезен.
Но знаеш ли какво, винаги можеш да кажеш.
когато човек, който се усмихва така през цялото време,
че крият нещо, като продавач на употребявани коли.
И горката ти майка.
Бих го удушил, по дяволите!
ако е бил тук сега.
Защото това ще я съсипе.
Добре ли си?
Мислиш, че това ще я съсипе по-бързо от теб?
- Какво?
Мислиш ли, че това ще я съсипе по-бързо от теб?
- За какво говориш?
Чичо Паул, ти си пиявица.
Ти открадна баща ми.
А сега ти ще я използваш.
- Защо ми говориш така?
Синът ти дори не те понася.
- Хей, не си дръж устата зад зъбите.
защото нямаше добър пример.
Аз съм пиявица? Аз съм по-добър човек.
отколкото шибания ти баща.
Попитах сестра ми за помощ.
когато се развеждах.
Защото това е, което прави един истински мъж.
Той не бяга зад гърба на жена си с друг.
Това е, което той е направил на майка ти, не на мен.
Когато умра, никой няма да каже, че съм бил педал.
и се разхождах наоколо с втори живот.
Имате късмет, че не й е дал СПИН.
Искаш ли да знаеш как разбрах?
Така ме погледна.
Ако още веднъж ми говориш така, момче,
Ще ти размажа главата.
Нали?
Ти не си като баща си.
10, 9, 8...
7, 6, 5...
4, 3, 2, 1!
- Щастлива Нова година!
- Какво?
Скъпи Гюс, или както ти е името...
Денят, когато дойде в моята църква, ми напомня за едно време.
когато мислех, че тайната ми ще ме убие.
Чрез семейството ми намерих начин да продължавам.
И не искам децата ми да знаят свят без мен.
Искам да ги науча на всичко, което знам.
Искам да живеят честно.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Радвам се, че те срещнах.
Трудно е да си ядосан.
когато видя, че и ти се опитваш да се покриеш.
Но искам да знаеш, че не е късно за теб.
Надявам се да се освободиш от срама.
Може би един ден ще бъда в Сан Франсиско.
И може би ще намериш и твоя Сан Франсиско.
Да, да.
До тогава.
Андрю."
- Тежък дъх.
Не, не, не, не, не, не.
(тежко дишане)
- Това...
Това не е писмо от татко.
Мое е.
Добре ли си?
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
- Ще търся.
Не знам къде ще я намеря.
Ще намеря бъдещето.
И когато отида там...
Кой ли чака да ме посрещне у дома?
Странно е да се държиш така в момента.
Когато нещо вътре в мен свети
Ти включи светлината.
Сега мога да се преструвам, че не те виждам да ме гледаш.
Ще се видим в моя Сан Франсиско.
Ще се видим в моя.
О, да.
И ще се видим в моя Сан Франсиско.
Ще се видим в моя.
Не, не, не, не, не, не.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
И ще се видим в моя Сан Франсиско.
Ще се видим в моя.
О, да.
И ще се видим в моя Сан Франсиско.
Ще се видим в моя.
Не, не, не, не, не, не.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО