Свалих го от YTS.MX.
Официално киносалон на ИФИ: ИТС.МХ
"Вдишва тежко."
Мислил ли си за това, когато си бил сам?
Опитвал ли си се да избягаш от мислите си?
Защо избягахме от обществото?
Заклехме се в нашето раждане, детство, младост и целия живот на това общество.
и живеят по прищевките на това общество.
Какво ще кажеш да изоставим това общество, създадено от тези идиоти и да вземем собствените си решения?
Какво ще кажат хората?
Добър ден, господине.
Хей!
Влизай.
Какво има?
Някой изглежда добре.
Виж кой го казва.
Значи ме извикахте?
- Да, какво правиш?
Нищо, щях да си взема кафе.
Искаш ли да се присъединиш?
Вчера получихме докладите от последното тримесечие.
И говорих с Торонто за работата ви по сметката.
Става ли?
Мислят, че ще се справите по-добре с представлението си.
Виж, никой не се съмнява в твоите способности.
Ние знаем, че вие сте агент на компанията.
Стой тук и изтласкай екипа си.
Ще говоря с тях.
Но в Торонто не изглежда възможно.
Много съжалявам.
Знам колко много си искал това.
Но, Сидарт.
Хайде.
Разбирам.
Сигурен ли си, че не искаш кафе?
Добре съм.
Сидарт.
Съсредоточете се върху представлението си.
Да.
Не се тревожи за този стаж.
Ще приключиш с това за нула време.
Утре има лудо парти.
- Да, какъв е планът ти?
Мога ли да се присъединя?
Не казвай на никого, защо?
Отивам с приятели от другия край на офиса.
Ако някой в този сбъркан офис разбере...
Тогава ще клюкарстват ненужно, че ти и аз имаме работа.
Не искам всичко това.
В този офис има ли авантюри?
Нито един, нито много.
Ела тук.
Но никой не трябва да знае.
Виждаш ли това момиче?
Съжалявам, съжалявам.
Тя ще върви към някого.
Шептят ли в ушите си?
Хм...
Смееше ли се?
И двамата ли си тръгват?
Да!
Това е всичко.
Хей, кой е той?
Кой?
- Защо него?
Нищо, винаги е сам, не говори с никого.
Толкова е сладък и мъжкар!
Полудя ли?
Не можахте ли да намерите някой здрав в колежа?
Довърши стажа си тук и си върви у дома.
Не се забърквай в тази бъркотия.
Защо?
Тук имаше тържества на Дивали.
В днешно време имам чувството, че съм се родил отново.
Искам да кажа, че всичко е ново.
Усети ли това?
Имам чувството, че мога да говоря за всичко с теб.
Мога отново да вярвам на някого.
Мога да ти кажа каквото си искам.
Тези две години са вълшебни за мен.
Ще се омъжиш ли за мен?
Искам да скъсаме.
С теб.
Е! Е!
Горкичкият.
Защо на добрите хора се случват лоши неща?
Сигурно е много потиснат.
С кого ще го сподели?
Мисля, че сега му трябва още любов.
Той има нужда от мен повече от когато и да е било.
Благодаря.
Хм...
Кажи ми.
Сигурен ли си?
Да, кажи ми.
Много ти благодаря, братко!
Чакай ме довечера и ще организирам страхотно парти.
Какво ще кажат хората?
Мислил ли си за това, когато си бил сам?
Братко, много се борих да намеря това.
Трябва ми поне едно парти.
Ще ми благодарят ли?
Скъпа, мамо.
Аз съм жив.
За теб няма значение.
Но трябва да ви кажа нещо.
Надявам се да си щастлива.
Все пак си направил толкова много от егоизъм.
Разбира се, трябва да си щастлива!
И аз съм щастлива.
Сега работя в "Бангалори".
Татко дойде да ме види миналия месец.
От пет години не съм бил там.
Искам да отида там и да го видя някой ден.
Но как бих могъл?
Всяка секунда там се чувствам унизен.
Всеки човек гледа надолу към мен.
Всеки смях ме кара да се чувствам отвратен.
Цялото ми детство беше травматизиращо!
Всичко е благодарение на теб.
Никога не съм имал нужда от теб, нито пък от мен.
Винаги ще те мразя.
Вашият обичащ син,
Сидарт.
- Сър.
Свикахте среща на екипа.
Изпратете ги след 5 минути.
Добре, господине.
Работя с един куп идиоти!
Получихме доклада от последното тримесечие от офиса в Торонто и те са
Те ме молят.
Искат да отида в Торонто.
Отхвърлих предложението.
Защо?
Защото тук имам екип и искам да работя с моя екип.
Нямаш ли отговорност?
Вие хора имате ли?
Стига си кимал!
Имате ли някаква отговорност, хора?
Имаш ли представа какво правим тук?
Разбра ли поне какво е задължение на клиента?
Какво е това съдържание?
Какво ще кажат хората?
Пренапишете съдържанието.
Искам чернова след три дни.
Сър?
Утре е края на седмицата.
Може ли да отидем да пийнем нещо?
Да поговорим.
Аз черпя, господине.
Защо си тук?
Сър?
За стажа ли?
Ела тук, направи кафе и копирай и си върви.
Как смеете да ме поканите на среща?
Ще ти разваля кариерата.
Съжалявам, господине.
Млъкни!
Махай се.
Здравей.
Здравей, как се казваш?
Ашика, сър.
Сър, наистина съжалявам, сър.
Не исках, но...
Да, всичко е наред.
Ашика.
Сър?
Това е просто, че не трябва да правиш това в офис.
Да, господине.
Какво ще правиш довечера?
- Нищо, ще се прибера.
Добре.
Мислех, че можем да отидем довечера.
Само двамата.
Искам да кажа, утре, а след това ваканции.
Мислех, че можем да отидем да пийнем нещо.
Аз черпя.
Да, да, да!
Добре, ще се видим в 9.
Да, да.
Здравейте, г-не, много съжалявам.
Здравей.
Много ли ме чакаше?
Всичко е наред, моля те.
Изглеждате много красив, господине.
Виж ме, носих домашни дрехи, откакто закъснях.
Ще останеш ли?
Така че...
Съжалявам, щеше да кажеш нещо ли?
Не, ти ми кажи.
На близо ли сте?
- Да, васантнагар.
О, да.
Извинете, къде спите?
Ще остана в Домлура.
Знаеш ли за Indira Maneer близо до офиса?
Ако тръгнете направо от там и завиете наляво, четвъртата сграда от последната.
Хубаво.
При семейството си ли ще останете?
Не, семейството ми е в Mysore.
Ще остана тук с моя приятел.
А вие?
Аз съм от Кург.
Кург?
Толкова хубаво място.
Чудесни хора!
Бях в Мъгилпет преди три месеца.
Не е Мъгилпете, а Мандалпатти.
Да, какво красиво място, господине.
Често ли ходиш там?
Да, под често имам предвид,
Поръчката ви, сър?
От няколко години не съм бил в Кург.
Уиски, голямо, чисто.
Една бира и свинско коремче за мен.
Така че...
Искате ли да проектирате нета още от малък?
Не, сър.
Някой е казал на семейството ми, че
Принудиха ме да следвам инженеринг, но това не ме интересува.
Тогава от какво се интересуваш?
Блъгване на храна или пътешественик, ако бюджетът е добър.
И проверена сметка в Instagram.
Съжалявам, добре е.
По-простите желания правят живота красив.
Просто?
Знаеш ли колко е трудно да имаш проверена сметка в Instagram?
Знаеш ли колко трябва да се бориш, за да намериш 500 000 следващи?
Знаеш ли колко струва качването на съдържание редовно?
Животът не е толкова лесно, колкото си мислите.
Голяма, чиста.
Благодаря.
Сигурно е трудно.
Наздраве.
Винаги ли си искал да го направиш?
Да.
Не е ли хубаво да правим това, което си мислим?
Да, нещо такова.
Но каква досадна работа, сър, как може да го правите всеки ден?
Понякога пиша, когато не съм в офиса.
Пиша. Искам да кажа, че се опитвам.
Толкова е яко.
публикувана ли е?
Все още няма много за публикуване.
Писах небрежно, но е частна работа.
О, секс истории?
Съжалявам.
Подцених ви.
Хайде.
Винаги съм искал да бъда с теб.
Искаш ли да те попитам, преди да направиш нещо?
Кога съм ти казал?
Не казвам, че трябва да ме питаш, а да ми кажеш.
Не питай, кажи!
Дразнещо е.
Знаеш ли, и аз се чувствам така.
Боже!
Никога повече не ми се обаждай!
Сър?
Добре ли си?
Сър, наистина съжалявам, ако съм ви наранила.
Знам, че говоря много.
Но тогава...
Наистина съжалявам.
Можеше да ми кажеш вътре.
Не е заради теб, а заради мен.
Първо, не трябваше да идвам тук.
Не знам какво си мислех.
Мислех, че съм продължил живота си.
Мислех, че ще живея спокойно без нея.
Но когато я видях вътре.
Тя е щастлива, човече!
Тя е щастлива!
Вече е толкова добра.
От два месеца не сме се разделили.
Тя вече е продължила.
Как би могла?
Ех!
Защо сте така?
Всички жени ли сте такива?
Да изоставиш собствените си деца заради похот.
Да пиеш тук с някого, докато не са се разделили от два месеца.
А ти!
Утре си с мен, утре с някой друг.
Кучки!
Всъщност, това е.
Довиждане, Рам.
Какво става, Сид?
Вие нямате контрол над вашия екип.
Както и вашите проекти.
Знаете ли, че получавам оплаквания от арогантното ви поведение?
- Не, Рам, знаеш как работи.
Това е просто агитация.
Не е само този Сид.
Получавам негатива информация за представлението ви от офиса в Торонто.
Ако това продължи, за съжаление, ще трябва да те пуснем.
Знаеш това, нали?
Разбирам какво се случва в твоя живот.
Но не можем да внесем живота си в офиса, нали?
Ситуация, в която е нашата компания в момента.
Не, Рам, работя върху нещо наистина голямо.
Ще видите резултата след два месеца.
Наистина ви обещавам, че ще се изненадате.
Виж, никой не се съмнява в честността ти.
Както и да е, пази се.
Хайде, тези срещи никога не свършват.
Хайде, късно е.
Ела.
Да, чичо.
Какво?
Спи, дете мое.
като хубаво цвете.
Утре можеш да разцъфтиш.
като линия на поезия.
Луната те целуна по миглите.
и се взираше в теб.
Лодката на мечтите ти обади ли ти се?
Като болката, която майчинството привлича.
Дойдохте в живота ми като прохладен вятър.
Все едно само по себе си е заздравяла.
Тази душа е сама.
И има още толкова много за разказване.
Спи, дете мое.
като хубаво цвете.
Утре можеш да разцъфтиш.
като линия на поезия.
Утре можеш да разцъфтиш.
като линия на поезия.
Ядохте ли вече?
Не трябва да си гладен.
Ела.
Боги!
Да, идвам.
Ставай и яж.
Надявам се да не завали.
Не изглежда така. Подай ми пръчката.
Подай ми и мен.
Казаха ли й?
Защо трябва да информираш такива курви?
Тя съсипа живота на този човек.
Вярно е, че е избягал, за да остави малко дете след себе си.
Не са ли от 22 години?
Сега не е ли на 28? Беше дете на две години, когато тя избяга.
Как е накарала сърцето да изостави дете?
Не е от сърцето, а от похотта.
Разливаш боба ли, братко?
Винаги съм се съмнявал в това.
Виждал съм ви да излизате от къщата на тази дама много пъти.
По-добре да умра от глад след нея.
Ти си стар играч.
Не съм такъв човек.
Не ти ли казах вече?
Не говори така за мен.
Просто говорим за фактите.
Защо не мога да плача поне веднъж?
Защо този ум не спре да говори?
Когато изгряващата светлина ме докосва,
Защо тази сянка, която ме е обградила, не ме оставя?
Обществото ми отне живота.
Раменете, на които бих се облегнал, се сгромолясаха.
Тези, които бяха с мен, оставиха само спомени, с които да живеят.
Тези си остават като кошмар.
Където и да бягам, те ме преследват като моя сянка.
Защо не мога да плача поне веднъж?
Защо този ум не спре да говори?
Здравей, Сидарт, как си?
Чух новини, много съжалявам.
Вижте, наистина съжалявам, че ви се обаждам в тази ситуация.
Но Рам ме помоли да ви се обадя.
Иска да дойдеш за две седмици и да приключиш проекта.
Ще ти даде два месеца платен отпуск по-късно, ако искаш.
Ако не е, иска да пуснеш е-майл и да предадеш проекта на Неир, сър.
Съжалявам, Сидарт.
Разбирам вашата ситуация.
Но познаваш Рам, нали?
Всичко е наред.
Ела да вечеряш.
Да.
Ако започнеш да пиеш така, кой ще се грижи за нас?
Какво ще кажат хората?
Два дни преди брат ми да умре, той ми каза,
че ще направи така, че Сумия да се омъжи за теб.
Дори тя се грижеше за вуйчо си повече, отколкото една дъщеря би се грижила за него.
Каза, че ще говори с теб.
Каза, че ще вземеш със себе си Сумя в чужбина след сватбата.
Това беше последното желание на брат ми.
Хей, Сид.
Извинете, прекъснах ли ви?
Не, сър, кажете ми.
Изчаках вашия отговор, предали сме проекта на Наир.
Бордът на директорите ме помоли да те сменя.
Много съжалявам, човече.
Опитах се да ги убедя.
Но ги познаваш, нали?
Затваряй си устата и затвори.
Какво, напълно ли си полудяла?
Казах да си затвориш устата.
Ще ви съдя!
Ще ти съсипа живота, по дяволите.
Направи каквото искаш.
Какво?
Затваряй си устата.
Глупачка.
По дяволите!
"Уважаема госпожо,
Дава ни голямо удоволствие и чест.
за да споделим с вас, че сме дошли с едно списание "Канада".
известен като „Сахития Вимарше“, която ще свети в светлината на
понижението на Каннада към литературата и писателите по целия свят.
Вие сте виден и известен по целия свят за вашите писма.
Но не много знаят, че корените ти са от Карнатака.
За нас ще бъде чест да ви интервюираме.
Моля, дайте ни възможност да ви представя на хората от Карнатака.
в Каннада чрез едно списание "Канада".
Изчаквайки положителния ви отговор,
С уважение, Сидарт.
Пристъпи, започни нова история от тук.
Утре при мен вече е невиждано.
Ще оставя товарите на фалшивите връзки.
Винаги копнея за ново пътуване.
Ето, тихо ще започна нова глава.
Когато се появи нов хоризонт в далечината,
мелодиите на разсъмване ще се менят ли?
Пристъпи, започни нова история от тук.
Утре при мен вече е невиждано.
Майстон, чуй думите, които остават негласни.
Майлстон, води ме през мостовете, които не мога да видя.
Покажи ми пътя към страната на мечтите ми.
Ееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееее!
Вълците излизат по това време.
Прибирайте се.
Никой ли не ти се кара у вас?
Баща ти не се кара?
Татко не се кара?
Майка ти също ли не ти се кара?
Може ли малко вода за пиене?
Да, Чару!
Хей, Чару.
Не докосвай устата си и не цапай моята бутилка.
Може ли малко вода някъде другаде?
Да, можеш.
Запъти се право насам.
Там ще видите три реки.
Но никой няма да те види отново.
От тогава ви обяснявам като овце.
В този момент вълчата атака!
Просто пийте каквото щете.
- Няма защо.
Хубава чанта!
Откъде си?
"Бангалори".
Баща ми казваше да не се доверявам на бенгалец.
Не се доверявай на никой.
Защо сте с такива дрехи и се разхождате наоколо?
Не знам за другите.
но съм тук, за да се загубя.
Когато се загубя напълно, ще се преоткрия.
Не знам.
Какво е станало с ръката ти?
Беше в захарната фабрика.
От около две години.
Кой играе във фабрика за захар?
Не да играя, а на работа.
Имаше уреди в захарната фабрика.
Това бяха големи предавки, сър.
Ръката ми влезе вътре, докато се храних.
Моят супервайзор го видя и го изключи.
Имаше кръв навсякъде, сър.
Ръката ми висяше така.
Пател се кара на нашия супервайзор.
Каза ми, че вече не мога да работя и ме помоли да се прибера у дома.
Майка ми казваше, че е от около две години.
Баща ти?
Нямам.
Беше мусонски сезон.
Имаше треска.
Той умря само за три дни.
Бяхме в дълг.
Затова нашият Пател ме взе за трудолюбив.
И това се случи там.
Как се казваш?
Малана.
Имало е около три автобуса преди това.
Сега има по една сутрин и вечер.
Ела тук.
Сега няма ли?
Къде искаш да отидеш?
Бадами.
Директен автобус до Бадами и Багалкот.
Колко далеч е от тук?
Не е много далеч, само един или два километра.
Вървете право насам и ще стигнете до главния път.
Завийте надясно и два пътя ще се пресичат.
Можеш да хванеш последния автобус.
Вървете.
Здравей, Джули.
Ееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееееее!
Не се разхождайте наоколо.
- Не, не, не, не.
Разбра ли?
Да.
Може ли малко вода?
Ето.
Питейна вода?
Това е вода за пиене.
Бутилка вода?
Тук няма да получиш бутилирана вода.
Седнете, ще ви направя чай.
Последният автобус?
Чух, че последният автобус закъснява днес.
До тогава пийни малко чай.
Седнете.
Хей!
Спри.
Хей!
Спри.
Хей!
Вече ви казах, че това е последният автобус.
Този човек е безделник и въвлича всички в разговори.
И трябваше да седнете да клюкарствате с него?
Не, че клюкарствам, но се отбих да пийна малко чай.
Вървете, пийте малко чай.
Какво ще правиш сега?
Къде ще останете и къде ще спите?
Вземи си яйца.
Ще ти дам дюшек.
Спи отвън.
Ще останете днес и ще тръгнете утре.
Трябва да живеем тук.
Какво ще кажат хората?
Защо стоиш тук?
Дръж го там.
Къде отиваш?
Спи тук.
Започнах да търся себе си.
Без да се знае къде да отиде, без да се има предвид колко време.
Небрежна радост от това да те няма, без да се върнеш някъде.
походката се превърна в бягство.
Докато бягах, търсих себе си бързо.
Бях изненадан да видя картина от далеч.
Тази снимка, която изглежда толкова загубена, колкото и аз.
Това отговор на моето търсене ли е?
Бях уплашен.
Ами ако представата ми за мен е лъжа?
Нямах смелост да се вгледам по-отблизо.
Отклоних се от пътя си и започнах да бягам отново.
Понякога си затварям очите.
Понякога се оглеждам.
Някой ден в бъдеще, ако се срещна по друг път,
Мога да събера достатъчно смелост.
Мога да спра да бягам.
Току-що започнах да търся себе си.
На кого е това?
Това е на баща ми.
Яздех я с кръстосан крака.
Вече не го правя.
Уморена съм.
Понякога баща ми ме вземаше с мен.
Да ви е сладко.
От три години не съм спирал.
Още едно?
Чичо ти ме вика.
Да спра ли?
Да, направи го.
Някакви овце тичат напред.
Какво правиш?
Държа велосипеда.
Колелото не бяга.
Хвани първо овцата.
Махайте се!
Хайде, хайде.
С искри в очите.
Стотици вълни се издигат.
Ненаситност, упорство расте в тази душа.
Болката избледнява с единството на душата.
Този свят е много скъп.
Вятър, създай нова история от тук.
Докато имам топли причини.
Хареса ли ти?
Да поръчам ли още едно?
Какъв прекрасен ден!
Откъде научи това?
Безмилостен човек като теб, който идва тук.
Имах дом.
Но наоколо нямаше хора.
Защо сте толкова големи?
Всички говорите глупости.
Майка ми винаги казва, че ще разбера, когато порастна.
Но ако трябва да порастна като теб, тогава не искам.
Дори не знаеш как да си вземеш автобус!
Къде отиваш?
Стой тук.
Трябва да вървя.
Къде?
Искаш ли да дойдеш с мен?
Къде?
- В Кангалори.
Ще те изпратя в добро училище.
И тогава можеш да учиш добре там.
Хубава работа, къща, кола.
Как мога да се грижа за колата?
Не и за Пастиря.
Светът е нещо друго.
Ако учите добре и се присъедините към хубавата работа, можете да живеете спокойно.
Ела с мен в Бенгалори.
Щом човек може да живее спокойно, защо си тук?
За какво е това?
Това не е за теб, дай го на майка си.
Ще се видим.
Чао.
Здравей.
Г-н Намасте!
Добър ден, как мога да ви помогна?
Имате ли стаи?
Имаме вили, сър.
1 000 на вечер и чекването ще е в 11 часа.
Колко гости, сър?
Сам съм.
Наздраве.
Добре дошли в хотел Калифорния.
Какво чудесно място.
Добре дошли в хотел Калифорния.
Какво чудесно място.
Под благословията на Гуруджи можете да освободите душата си тук.
Можеш да опиташ и сутринните семки, Идуки Голд.
Или, ако искаш, мога да уредя и Чарли, или киселина.
Но не казвай на никого.
Имаше един писател в Каннада, който каза:
Не вярвам в тези Богове, баби и глупости.
който дава опиати за вашата рационалност.
Кой писател?
Бичи!
Бичи казва, че не може да вярва в Богове.
Бабас и бакти, които пасат опиати за вашата рационалност.
Но не можеш да генерализираш така, нали?
Дори хубави неща се случват от религиите.
Не мисля така.
Религиите нанасят повече вреда, отколкото полза.
Тогава нека се съгласим, че не сме единодушни.
Нищо, излизах на разходка край плажа.
Хубаво.
Продължавайте.
- Да, бутилка вода.
Сър, бутилка вода.
Сидарт.
Сидарт Деваия.
Хубаво.
Хей!
Казах, че съм Сидарт.
Аз съм Надя.
Надя Коузър.
Има ли някакъв проблем?
Не.
Надя Коузер?
Хубаво.
Благодаря.
С какво се занимаваш?
Бях уебдизайн в "Бангалори".
Но се отказала, концентрирайки се върху писането ми.
Още един провалил се инженер.
Инжинерка ли сте?
Не, следвах психология.
Защо учите инженерно?
Това е нашата традиция.
Първо ставаме инженери, после решаваме какво да стане после.
Синът ми си намери работа!
"Да, и тази компания ще го изпрати в чужбина."
Ден преди да отидем в храма.
Да се помолим в името на сина си.
Защото си купи нова кола.
Уморени сме да търсим наистина.
"Момчета от това поколение не харесват момичета толкова лесно."
Няма проблем, ако обича някого.
„Ние сме всеобщи хора.
Но все пак би било, ако невестата е от нашата каста.
„Всъщност, ние сме всеобщи хора.
Синът ви още ли няма работа?
Помолете го да изпрати копието си на сина ми.
Ще види дали има работа под него.
Така нашите родители и общество са по-любознателни за живота на другите.
Любопитството не означава, че ги е грижа.
Те се чувстват щастливи да знаят, че другите се влошават в сравнение с нас.
Даваме им възможност в досадния им живот да провъзгласят това
Това е нашият резултат на успеха!
Уча инженер и работя няколко години.
И тогава започваме да правим това, за което мечтая.
Някой щеше да им каже.
Те ни казват.
И ще го изучим.
Не си ли говорила с някого от доста време?
Или говориш така, когато си наистина ядосан?
Или обикновено говориш така?
Да започваме ли?
С какво се занимаваш?
Работя за неправителствена организация в Мумбай.
Ние предоставяме безплатно образование на деца в неравностойно положение.
Мумбай?
Но говориш добре Каннада.
Това е така, защото моето училище беше в Белгаум.
И завърших в "Бангалори".
Така е по-естествено.
Добре.
Хора, които остават 10 или 12 години в Бангалори.
Дръж се скъпи, като им казваш, че знаят малко за Каннада.
Не е зле, нали?
Благодаря.
Хей!
Освети ги малко!
Моля ви, г-не, направи път.
Сериозно ли?
Значи си тук с приятелите си?
Да.
Всичките ми приятели се забавляваха вътре.
Музиката беше много шумна.
Исках малко спокойствие, затова дойдох на разходка.
А ти?
Пътувам сам.
Откъде си?
Познаваш ли Кург?
Вирахип е там.
А!
Всъщност трябваше да отида в Торонто.
Но това не се случи.
Пътуваме и се опитваме да пишем.
Сестро, искаш ли гривна, колие, коса или нещо подобно?
Моля, дайте нещо на жена си.
Дай ми го.
Колко?
50 рупии.
Добре ли си?
Да.
Не ми казвай, че си купила това!
Ще спреш ли да се изчервиш?
Тези деца говорят така на всички.
На млади хора като нас казват: "Моля, дайте нещо на жена си".
Всички се изчервяват като теб и я купуват.
На по-голямата двойка казват: "Дай нещо на приятелката си".
Те също се чувстват щастливи и я купуват.
Това е техния начин на продаване.
Нарича се реверсна психология.
Добре.
Не се изчервявам.
Да, очевидно е за света.
Пералнята е била чиста.
Благодаря.
Хубав дневник.
От вас е.
Това е мястото, където ще получиш всички старинни неща.
Грант Роуд, оттук.
Еха!
Това е Бенди Базар.
Често ли ходиш в Мумбай?
Не и често, бил съм там няколко пъти.
Последния път, когато бях там на конференция,
Имах малко време.
И след това отидох в Базар Бхинди.
Беше невероятно.
Имам чувството, че съм пътешествал във времето.
Старите неща от 50-те и 60-те години.
Всички антики.
Стари съдове.
Фоторамки.
винтидж камери.
Часовници, много стари часовници и...
Визитки!
Писма, които хората са написали зад писма едно време.
Случаен въпрос.
Случаен човек и случайни писма.
Случаен живот.
Беше красиво.
Абсолютно!
Мога да го правя с часове!
Петната от мастилото.
Миризмата на стари документи.
Одобрения, които дори не познаваме.
Понякога дори не мога да разбера почерка.
Точно така!
Но го чувствам.
Знаеш ли, когато пускам пръсти на тези стари писма,
Имам чувството, че се държа за ръце с тях.
Държат се за ръце.
Хубаво.
Ще го използвам в книгата си.
Да, разбира се.
Понякога имам чувството, че всички сме герои в нечия история.
Ние сме като прашни частици.
Докосваме се един друг, прекъсваме го и се отдалечаваме.
Някой ден някой ще разказва тази история на някого.
- Здравей.
Къде беше?
Бях добър.
Просто се разхождам наоколо.
Ще се видим сутринта.
Съжалявам и на двамата, приятно изкарване.
Да, довиждане.
Да, както казах,
Някой ден, някъде.
Сара?
Каза, че си Надя Коузер.
Е, и?
Какво има на името?
Не, сериозно.
Както е казал Шекспир:
Какво има в едно име?
Това, което нарекохме роза по всяко друго име, щеше да ухае сладко.
Виж, Сидарт, наистина разбирам какво си мислиш.
Виното тук.
Както и да се казва, ще си остане същото.
Както и да ме наричате, ще си остана същата.
Моля те, разбра ли?
Това е временно, Сидарт.
На почивка сме.
След няколко дни ще се върна у дома.
А ти ще се върнеш при твоите.
Погледни наоколо.
Всички се наслаждават на временното си щастие.
Но васу?
Харесва ли му това място, като нас или всички наоколо?
Така прави перманентността.
Преминах през трудна фаза, Сидхарт.
Бягам от нещо.
Страхотно си изкарваме.
Да не разваляме всичко.
Моля те.
Красиво е, нали?
Имам чувството, че се нося във въздуха.
Имам чувството, че всичките ми товари затъват дълбоко в морето.
Добре тогава.
Лека нощ.
Какви са плановете ти за утре?
- Нищо хубаво.
Да го направим страхотно тогава?
Какво пишете?
Случани мисли.
Значи искаш да си писателка?
Защо?
Не знам.
Не знам!
Защо съм дошъл тук?
Какво правя ли?
Нищо не знам.
Не знам.
Как може да не знаеш?
Как можеш да направиш нещо, без да знаеш?
Ще ми се да бях на твое място.
Защо?
Защото си толкова ясен.
Знаеш защо си тук и какво правиш.
Честно казано, нямам представа какво правя тук.
Родителите ми ме принуждават да се оженя.
Очевидно е племенник на колегата на баща ми.
Някой непознат, когото дори не познавам.
Казват, че ще се влюбим, когато се оженим.
Казват, че е много добър човек.
Ако се съмнявам, как ще разберат?
Казват, че се е заселил в Америка.
Както каза вчера,
Не се тревожат как ще живея с непознат там.
Те просто искат да се похвалят, че дъщеря им е в Ню Йорк.
Избягах от тях.
Сериозно?
От дома ли избяга, вместо да отидеш в Ню Йорк?
Какво ти става?
Пич, какво ти става?
Това не е моят идеален живот.
Искам да живея живота си.
В гората наоколо.
Планините!
Искам малък дом там.
Съпругът ми ще се върне уморен от имението довечера.
Ще изтичам да го прегърна.
Знам, че ще се поти, но пак ще го целуна.
Иска ми се живота ми да е толкова просто.
Но има голям парк близо до апартамента, в който живея в момента.
Това е цялата зеленина, която имам в живота си.
И мога да видя статуята на Флора Фонтайн от балкона си.
Това е всичко, което имам.
Мумбай е непоносим за мен в момента.
Как мога да живея в Ню Йорк?
Имаше една жена в живота ми.
Любовна история ли е?
Моля те, просто ме слушай.
Съжалявам, кажете ми.
Тя ме изостави, когато имах най-голяма нужда от нея.
Добре ли си?
Да.
Просто се вкочаних в тези чувства.
Много съжалявам.
Тя липсва ли ти?
Не.
Но я мразя.
Омразата е много силна дума, Сидарт.
Животът е много кратък.
Прости ми и го преодолей, ако е възможно.
Просто пусни.
Не спи на колелото.
Не спя.
Затворих си очите, защото съм уморен.
Може да паднете.
Погледни напред и се втурни.
Не съм ти брат!
Лека нощ, ще се видим утре.
Парти?
Сега ли?
Да.
Каза, че си уморен, почини си.
Тук често се случват страни.
Ще отидем някой друг път.
Ние сме като прашни частици.
Докосваме се един друг, прекъсваме го и се отдалечаваме.
Васу!
Сър?
Вчера имах някого с мен.
Госпожо?
Тя си тръгна сутринта, сър.
Мога ли да получа името или телефона й?
Не знам, сър, трябва да проверя в касата.
Можеш ли да провериш?
Кой е това?
- Да, сър.
- Сър.
Вчера имаше някой с мен.
Познаваме се, но ще ми дадеш ли номера й?
- Познаваме се, васу знае.
Моля ви, вървете си.
Казва, че я познава добре и ме пита за номера и адреса й.
Какво правиш тук?
Дори не знам кои са, шефе.
Гледай си работата.
Скъпи страннико,
Когато четете това,
Ще се върна към живота, от който избягах.
Това беше само бягство от реалността.
Временното ми щастие.
Вероятно си бил прав.
Може би трябва да отида в Ню Йорк.
Тези два дни, които изживях с теб,
те бяха просто вълшебни.
И не мога да ти се отблагодаря за тези спомени.
които ще пазя до края на живота си.
Надявам се някой ден да спреш да бягаш от проблемите си.
И когато спреш да бягаш, може да чувстваш, че това, което направих, е правилно.
Надявам се, че този ден ще спреш да мразиш мен и другата жена.
Надявам се да простите на мен и нея онзи ден.
Най-добри пожелания за живота и за писането.
Винаги твоя.
Защо всички ме напускат така?
Не съм ли прав?
Толкова ли съм лош човек?
Помощ!
Кой е там?
Помощ!
Кой е там?
Помощ!
Спи, дете мое.
като хубаво цвете.
Утре можеш да разцъфтиш.
Имате ли Интернет тук?
като линия на поезия.
Луната те целуна по миглите.
и стоях там, взирайки се в теб.
Беше ли грешка да си тръгнеш от вкъщи?
Трябваше просто да се върна в Бенгалоре.
Уговорката на моя апартамент изтичаше.
Агх!
По дяволите!
Трябвало е да ме убоде!
Да, до къде бях стигнал?
Заплатата ми щеше да се покачи за три месеца.
Бих могъл да се преместя в апартамента на ДЛФ.
Но трябваше да гледам на това като на очите на всички.
- Да.
Ще се усмихва, докато копае гроба ми.
Баща ти е починал?
Всичко е наред.
Тъй като си жив,
Ела, бъди мой селяндур.
- Майка ти е на път.
Както и да е.
Болно общество!
Той цензурира и гласа на ума ни.
Те.
Подай ми го, братко!
Да!
Татко не търсеше ли мама изобщо?
Тогава татко не обичаше ли мама?
Но защо татко не се ожени отново?
И той би имал физически проблеми, нали?
Жертвал ли е живота си заради мен?
Толкова ли ме обичаше?
Скъпи Сидарт,
Съжалявам за късния отговор.
Аз не обичам да работя в нета.
Първо, поздравления за новото ви начинание.
Иска ми се да прибавя повече цветове към живата литература на Каннада.
Второ, за мен е голяма чест да бъда поканен на това интервю.
Както и да е, след няколко дни ще летя до Мелбърн.
И както вече казах,
Не мога да участвам в никакви интервюта по нета.
Тази неделя...
Освен за няколко часа, преди да се кача на полета, полетът ми е пълен.
Така че, ако можете да дойдете в неделя в 10 сутринта,
на горепосочения адрес, можем да проведем това интервю.
Потвърдете дали ще бъдете на посещение.
Ти, Янаки.
Етаж първи, "Елфистон Билдинг",
Номер 10.
Вир Нариман Роуд.
Fort
Мумбай.
Един пътник.
Да.
След още един час?
Една минута.
Знаеш ли адреса?
Добре.
- Да, сър.
Имам среща с госпожо.
Седнете, ще питам госпожо и ще се върна.
- Сър.
Сър!
Госпожо, ще ви видя.
Виждал съм ви да излизате от къщата на тази дама много пъти.
Майка му е тази, която избяга.
По-добре да умра от глад след нея.
Къде е майка ти?
Не е мъж, затова го е напуснала.
Влезте.
Седнете за две минути.
Не ви ли казах да го изпратите след 5 минути?
Сега всичко е наред.
Изпратете две чаши чай по-късно.
Елате и седнете.
Нямам време за това.
Можеш да видиш, защо ме остави?
Какво?
Защо избяга?
Бях само двегодишно дете.
Как се чувстваше, когато ме изостави?
Не искаш ли да знаеш дали съм жив или не?
Ако трябваше да си тръгнеш, защо трябваше да се омъжиш за мен или да ме родиш?
Не ме докосвай, отвратен съм.
Чувствам се отвратена като твой син през целия си живот.
Все още ги чувам да казват, че съм син на тази дама, която избяга.
Все още ги чувам да говорят и да ми се смеят.
Отеква в главата ми.
Не ме докосвай!
Не ме карайте да се чувствам отвратен.
Нямам нужда от симпатията ти.
Не ми трябва.
Татко ме отгледа добре.
Никога не съм чувствала нужда от теб.
Нямам нужда от теб.
Когато ме изостави.
Мислил ли си поне за ден как ще живее синът ми?
Как ще живее съпругът ми?
Мислил ли си какво говорят хората?
Нямаш ли някаква вина?
Или нямате човечеството?
Татко!
Въпреки, че си тръгна, той не се ожени отново.
Той живя с болката ти.
До края си той живя с тази болка.
Той умря в тази болка.
Никой не е бил с него в последния момент.
Проклето общество!
Ако един мъж остави жена си и върви към целта си,
Всички ще му пеят хвалби.
Ако една жена направи същото его на цялото общество, ще бъде наранена.
Ти си роден да спиш с мен, когато си искам, и да си върша домакинската работа.
Как можеш да имаш желания?
Ще я нарекат курва само за удоволствие.
Знаеш ли как ме нарекоха?
Опитваш се да се измъкнеш с грешките си, като обвиняваш обществото за това.
Кой ти даде право да ми съсипваш живота?
Бях на 18!
Бях на 18, когато се омъжих за баща ти.
Трябваше само да уча.
Вълнението преди брака!
„Учебна работа“
"Изпитай каквото искаш, учи колко искаш!"
Съпруг, който отговаря на всичките ми нужди!
Какво повече може да иска човек?
Не можех да бъда щастлива.
Но това продължи, докато се ожених и стигнах до този дом.
"Как може една жена в къщата ни да излезе?"
Как може да учи с други мъже?
"Тя е ненужна фука", би казала снаха ми.
И съпруг, който ме удря, ако му кажа, че тези двамата говорят лошо за мен.
Казах на родителите ми, че съпругът ми ме е ударил и ще ме убие.
Винаги са казвали, че ако съпругът ми не ме удари, кой друг ще го направи?
Така изглежда любовта.
Точно тогава си се родил.
Тогава трябва да си бил на една година.
Имахме слуга на име Амбу.
Той ми даде молба за прием в колеж.
Баща ти ме изгори, когато разбра.
Не се вижда.
Тогава трябваше да взема решение.
Трябваше да живея и да умра като нечия съпруга, майка или снаха.
Или трябваше да си намеря самоличност.
Нямах избор.
Спяхте.
Не знаех къде отивам.
Как бих могъл да рискувам два живота, като те взема с мен?
Напуснах къщата без друг избор.
След като дойдох тук, намерих работа във фабрика за дрехи, за да натяквам дрехи.
Заплатата ми беше 2,500 на месец.
Имаше нощна колегия.
И това мъжко общество ти се нахвърля ден и нощ.
По някакъв начин се борих да се превърна в това.
Най-продаваният писател Янки.
Не можеше ли да говориш с татко, вместо да го изоставиш?
Той беше велик човек!
Сигурен съм.
Беше голям човек.
Той беше много добър човек за целия свят.
Сигурен съм, че и теб те е възпитал добре.
Той е чествал толкова много, когато си се родил.
Той се разплака.
Мислех, че тогава всичко ще е наред.
Съпругът, когото видях, беше различен.
Само аз знам през какво съм преминал.
Никога ли не си искал да ме видиш?
Всяка секунда от живота ми.
Много пъти си помислих, че трябва да се боря толкова много.
Мислех да дойда и да те видя.
Знаех как ще ме нарече обществото.
Никога не съм се страхувал какво ще кажат хората там.
Нито пък аз.
Страхувах се само от едно нещо.
Ами ако ме наречеш със същото име, когато дойдох и стоях пред теб?
Не можах да се осмеля с тази мисъл.
Мислех да се срещнем някой ден.
Мислех да ти кажа толкова много.
Но вие сте дошли тук и седите пред мен.
Не знам какво да кажа.
Радвам се да ви видя.
Пораснала си по-добре, отколкото си представях.
Какво правиш?
Бях уебдизайн.
Но се отказала.
Концентрирам се върху писането.
Да не си напуснал хубава работа, за да пишеш?
Защо?
Не знам.
Кой чете книги в днешно време?
Навсякъде се бори!
Женен ли сте?
Отивам в Мелбърн.
Поканиха ме на литературния фестивал.
Да поговорим за следващата ми книга.
15-годишно момиче в младежка къща.
Женен ли сте?
Госпожо.
Таксито чака долу.
Моят полет.
Ще се върна след две седмици.
Мамо.
Лодката на мечтите ти помрачи ли те?
Като болката, която идва с майчинството.
Ти влезе в живота ми като нежен вятър.
Като рана, която заздравява сама.
Тази душа е сама.
Елате с мен в селото ни, щом се върнете.
Има още много за разказване.
Нека хората говорят каквото си искат.
Ще бъда с теб.
Да сме заедно.
Спи, дете мое.
като хубаво цвете.
Утре можеш да разцъфтиш.
като линия на поезия.
Утре можеш да разцъфтиш.
като линия на поезия.
Заседнал съм в трафик.
Да, почти съм там.
Сляп ли си?
Съжалявам.
Не и за теб.
Нищо, ще дойда във Flora Fountan.
Да, добре.
Повикайте такси от там.
Да, ще ти дам парите.
Какво каза?
Нищо не съм казал, съжалявам.
Не, каза нещо друго.
Какво казах?
Флора?
Флора Фонтайн?
Да, къде е?
Флора Фонтайн е там в дясно.
Тук?
Благодаря, човече!
- Господине, моля ви, спрете.
Моят приятел ще остане там.
Ще се върна след 5 минути.
Дай му номера.
Моля, напишете плоския номер и име.
Това е дълга история, човече.
Ако погледнете над балкона й, ще можете да видите Флора Фонтайн.
Искаш ли да ме уволнят?
Никой.
Елате с мен, ако не ми вярвате.
Да ти приличам на глупак?
Махай се.
Добре, човече!
Мога ли поне да стоя там?
Да, иди там.
Да, свърши си работата.
Хей, дръж го.
Надя!
Остави ме за 5 минути, човече!
Повярвай ми!
Сидарт?
Здравей.
Не ти ли казах, че имам приятел тук?
- Нищо, просто се интересуваха.
Каза, че е временно и не знаех какво да кажа.
Бях в Мумбай.
Така че си помислих, че мога да се срещна с теб.
Защо си тук?
Когато всички ме попитаха защо пиша, не получих отговор.
Написах, когато нямах какво да кажа в живота.
Написах, когато нямаше с кого да говоря.
Писането ми беше единственият другар, който остана с мен.
Когато самотата ме преследваше, беше моето писане, което ме утешаваше.
Когато никой не отговори на моите чувства.
Днес ви представям моите чувства.