Свалих го от YTS.MX.
(Оптимна музика)
Официално киносалон на ИФИ: ИТС.МХ
- Ако погледнете през прозореца,
очевидно зад теб.
Виждаш ли тази тухлена сграда?
Тази тухла...
Безцветна сграда.
Когато погледнете покривите,
това връща ли те назад?
да бъдеш в Савил Роу и да изглеждаш така?
- Мисля, че не виждам същата сграда като вас.
Моят е бял.
- Тогава има още един.
(и двамата се смеят)
Този до него.
Добре.
Този до него.
Как го прави?
Знаеш ли, ако се вгледаш...
архитектурата наоколо.
Това връща ли те към този момент?
- Не.
Не съвсем.
- Отговорих направо на въпроса.
- Тогава не се получи.
- Казвам се Крис О'Дел.
но някои от вас ме знаят като г-ца О'дел.
В края на 60-те и началото на 70-те години
живот за момиче от малък град Туксън, Аризона.
стана доста необикновено.
Кой е този?
- Това трябва да съм аз.
Джими Паж ми каза, че това е неговото парти.
Йоко никога не е бил с Джон пред хората.
Ще я попитам, мога ли да дойда?
Ще ми помогнеш ли да се гримирам някой път?
Когато започнем с "Бийтълс",
Абитуриентската ти работа изглежда много добре.
Така че иди в "Стоунс".
Това е следващата стъпка.
- Как се чувстваше отговорен за това?
за това, че се грижи за група като Ролинг Стоунс на турне?
Някога залязвал ли е, о, Боже мой,
Аз се грижа за Ролинг Stones.
- Усилена работа, трябва да ти кажа.
Чух, че е бил голям флиртаджия.
Нямаше ли да си, ако беше Мик Джагър?
Така че, мислиш ли, че Боб Дилан е номер
или мислиш, че това наистина е част от неговата?
- Не, истинска персона?
- Мисля, че наистина е той.
Аз работих със святата троица на Рокендрола.
Бях със Сантана и Земята, вятър и огън в Европа.
После работих с Флийтуд Мак, Лед Зепелин,
Фил Колинс, Дженезис.
Епъл беше там, където всеки искаше да бъде.
Това беше центъра на всичко.
- "Апъл Рекърдс" не се интересува.
в подписването на Дейвид Боуи.
(Крис въздишки)
И го пишете вие.
- Имаше вътрешен кръг.
- Да.
И няма много хора в този вътрешен кръг.
- Преди да навърши 25,
Крис е постигнал невъзможното.
Израснах в ерата на свободните любови, силата на цветята.
секс, пиене, наркотици и рокендрол.
Той вземаше киселина, влизаше и просто влизаше.
седнете на шкафа.
- Боже.
- Беше нестабилен.
- Това е един начин.
да го сложиш.
Искаш ли да отидем?
- Отивам навсякъде.
(Крис се смее)
- Той е като Господ.
(Всички се смеят)
- Но много по-малко.
И по-малко коса.
Песента "Г-ца О'Дел"
е повече за това, отколкото за мен.
Боже, наивен съм.
- Кой би могъл да знае?
това да не е последният концерт на Бийтълс?
- Знаеш ли какво ми каза, когато я изсвири?
Ще те направя известен.
- Никога не е мразел никого.
толкова, колкото мразеше Паул Маккартни през 1968 г.
- Почти като...
английско нашествие.
- Ето така.
и е дръпнал спусъкът.
Боже, всички бяхме луди.
Добре, това е краят на историята.
Направих киселина с един от тях.
и ме взе със своя Харли.
Натали се смее.
- Да, през улиците.
от Лондон. - Глупачка.
- Беше като сетива.
Не случайно го нарекоха шестдесетте.
Тогава времената бяха други, нали?
Хапчета за контрол на раждаемостта са дошли на пазара.
Толкова много, мъжете не бяха ли щастливи от това?
Разбира се.
Шегуваш ли се?
- Бяха развълнувани.
сексът стана начин да се опознаем.
Джордж е малко непослушен.
След като с Джордж се оженихме,
Мислех, че е грешка.
Тук се запознаха Джон и Йоко.
Но някои хора са се обърнали към вас.
като група тогава.
- Никога не съм се смятала за група.
Имам чувството, че ще се справя с всичко.
Исках любов.
Искаха само да ме хванат за ръка.
Но също така беше време на голяма промяна.
Имаше чувство за свобода.
Надежда, свобода и вълнение.
- И скочих с парашут тук долу.
в най-невероятната енергия.
най-невероятните сцени в цвят.
Знаеш, всички клубове, банди,
Изкуството, киното.
- Модерната.
- Но голяма част от това беше определено.
на по-тъмен фон.
Конфликти и войни, които бушуват на различни континенти.
Те усещат смъртната чума.
По време на виетнамската война,
Живеех в Лондон.
и трябва да призная, доста срамно,
че наистина не знаех за виетнамската война.
Съпругът ми, който е ветеран, се биеше
и бях в мир с "Бийтълс" в Лондон.
Не и докато не се върнах няколко години по-късно.
и се опита да се свърже с някои хора,
че знам, че някои мъже са били убити.
някои от тях бяха:
бяха загубили крайници.
и много имаше ПТСР.
В известен смисъл това беше перфектното платно за креационизъм.
които се възползваха от момента, за да разкажат историите си.
и ще се опитаме да направим света по-добро място.
или поне по-смислен.
Върнах се във Великобритания.
за да следвам стъпките си тук с режисьора, Саймън Вайцман.
и много прекрасни хора.
Казвате, че в началото е страхотно.
Защото тези момчета са от Англия.
и това беше далеч от земята.
Но трябва да има част от този ефект.
с теб, идвайки тук.
че хората ви гледат и...
Невероятна е.
Тя е от Америка.
Досетихте ли се?
- Не.
- Добре, благодаря и това е краят на филма.
И това е краят на историята.
(Оптимна музика)
(Оптимната музика продължава)
Аз съм единственият тук долу.
Кой няма да каже нищо за войната или ориза?
Това продължава да се отклонява по пътя си към Бомбай.
(Оптимна музика)
Смогът, който замърсява брега ни.
Отегчава ме до смърт.
Защо не ми се обадиш?
Мис О'дел.
(Оптимната музика избледнява)
Да дойдеш в Лондон е все едно да се появиш в свят.
толкова различен от всичко, което оставих в Холивуд.
Не исках нищо да се променя.
но можех да видя промените, които се правят там.
Това, знаеш ли,
Беше толкова непоносимо.
Не знам дали наистина мога да се чувствам така.
Дълбоките чувства, които бяха малко вероятни.
защото има толкова много спомени.
Както и много от тези американски записи.
наистина се включихме.
изведнъж...
"Бийтълс".
(Фанове викове)
- Някои смели доброволци
Сред британската полиция
избира да действа с героизъм над и над дълга.
и ескортирайте Бийтълс до колата им.
(Фанове викове)
И така, ето ви бала на Бийтълс.
завръщането на героите в родната им земя.
Направиха това, което червените палта не можаха.
в Американската революция.
- Мислил ли си някога за този момент?
където го гледаш по телевизията и си мислиш:
Не мога да повярвам, че работя с тези момчета.
- О, да.
Би било смешно да не се връщаме назад.
и виж тук.
и си помисли как го направих?
Знам какво си мислиш.
Как се справя някой от малък град на 19 години?
да работиш с Бийтълс?
Да се върнем.
Пренавива се.
Баща ми беше учител и треньор и живеехме там.
Аз съм роден в Индиана.
но после се преместихме в Оклахома.
в малък град на име Киота.
Звучи японско.
И имаше население от 500 души.
Израснах в много малки градове.
Преместихме се в Туксън, когато бях на 11.
Беше просто нормално детство.
Но по някаква причина бях привлечена от по-големия свят.
от това, което Туксън трябваше да предложи.
- Кога разбра за първи път?
на Бийтълс, Ролинг Stones,
Всички тези банди ли идват?
Какъв беше първият ти опит в това?
- Всъщност бях в Мотоун.
Ритмична музика.
Мисля, че уцелих Мотоун около 14 или 15.
И аз обичах.
"Мотоун".
Харесваше ми музиката.
Харесваше ми усещането.
Изразих това, което чувствам.
- Да, много добре.
- И така, започна ли "Чудесата"?
- О, да.
Смоуки.
Исках да се оженя за Смоуки.
(Крис се смее)
Просто исках Смоуки.
Днес разбирам, като гледам назад, че
музиката е начин, по който повечето от нас, като тийнейджъри,
да разберем нашите чувства.
Музиката, която слушаме.
често описва какво се случва с нас.
Бях в гимназията, когато застреляха JFK.
И той беше толкова красив мъж.
Приличаше на бъдещето на тази страна.
Беше истинска травма за всички ни.
Никога няма да забравя онзи ден в училище.
Върви по коридора и хората говорят за това.
Беше като "не".
Не е възможно.
Хората на моята възраст, ние бяхме нещо като, о, Боже.
Какво ни дава този свят?
Какво имаме да чакаме с нетърпение?
"Бийтълс" дойде с нас.
Със сигурност за мен.
и мисля, че милиони други хора,
имаше нещо, което не бяхме виждали преди.
Знаеш, дългите коси.
Музиката беше толкова проста.
Искам да кажа, да поговорим.
Знаеш ли, има разлика.
Между Мотоун и Бийтълс беше
- Огромно, да.
- Не знам.
че го смятахме за английско нашествие.
каквото беше.
Когато Бийтълс пристигнаха в Америка,
Ясно е, че е имало този невероятен удар.
на "Шоуто на Ед Съливан".
О, да, аз...
Знаеш ли, това беше много интересно нещо, нали?
Че Бийтълс са подписали малък лейбъл.
Рекордът на Ви Джей.
Не беше в състояние да се справи с търсенето.
за записките на Бийтълс, които в крайна сметка се случиха.
Така че, всички сингъли, които са били
да бъде освободен във Великобритания.
Още не са се появили в Америка.
докато не се появиха в "Шоуто на Ед Съливан"
и тогава изведнъж всички тези записи,
знаеш, "Обичай ме", "Моля те, моля те".
От мен до теб, тя те обича.
"Искам да държа ръката ти."
всички се втурват в класациите в Америка.
в същото време.
- Не знаех.
И това обяснява защо имаше толкова много един след друг.
- По това време.
Имаха 14.
на Билборд топ 100.
- Невероятна.
- И това беше безпрецедентно.
Никой не беше постигнал това.
Но беше заради това, някакъв дънер.
- Да.
които не са били освободени както трябва.
- Още в Америка.
- Но пресконференцията
което са направили на летището.
където хората в САЩ са ги видели за първи път,
са преживели невероятната си химия и чувство за хумор.
и това само ги е блъснало, нали?
- Беше част от него.
на цялата... напълно.
- чувството за какво е била тази група.
- Бяха толкова смешни.
Както и да е, чувам, че сте четирима.
ще бъдат милионери до края на годината.
Наистина ли?
- Хубаво е.
- Здравейте, надявам се.
- Поздравления.
Имате ли време да изхарчите тези пари?
Какви пари?
(Всички се смеят)
- И сега изведнъж имаш тези четири деца,
които очевидно не се интересуват от славата си.
Просто им харесва всяка минута.
Колко буйно и умишлено.
Искаш да се превържеш в сцената ли?
което се е случило там в онзи момент?
- Нямах намерение.
Исках да намеря своята независимост.
И така, отивайки в Ел Ей, наистина нямах нищо.
идея какво правя.
Срещнах една група, която свиреше в клуб в Туксън.
и едно от момчетата каза:
ще свирим в Сан Франсиско.
Защо не останеш в моя апартамент?
Отидох в този апартамент и останах.
Тази жена каза, че трябва да отида на интервю за работа.
Не го искам.
Мисля, че дойдох в Ел Ей, когато бях на 19.
Отидох в Дот Рекърдс и получих работата.
В Дот не научих много за нищо.
Просто се забавлявах.
Аз работих за човек, който излезе с ноутбук.
което тогава е станало.
Щяха да хванат сините и да ги изсвирят всичките.
и да реши кои да се изсвирят по радиото.
И им плащат, за да посъветват радиото.
Какви записи да изсвиря.
Аз работих за него и му направих списъка с бакшишите.
Тед Redal Enterprises беше малка компания.
в Лос Анджелис.
Беше много близо до Холивуд и Вайн.
Той е правил много радиопрограми.
за австралийски гари
и много в САЩ.
- В нощта, когато ти се обадиха да кажеш:
Дойдохте да се запознаете с Дерек Тейлър?
- Да.
Коя година сме?
Напомни ми.
- Това ще е 1968 г.
Alan Rider, който беше повишението в A&M Records,
представи ме на Дерек Тейлър.
Работил е за "Бийтълс".
Един път го казах така: те не бяха истински.
Всеки, който казва, че ги познава,
те също не бяха истински.
Когато Алън каза, че трябва да се запознаете с него.
Невероятен е.
Не знаех.
(Боб се смее)
Опишете Дерек Тейлър.
като човек, който никога не се е срещал с Дерек Тейлър.
Какъв човек е бил?
- Беше по-голям.
Беше на 30.
(Симон издихания)
А-ха.
Да, вярно е.
Беше много страшно.
(и двамата се смеят)
Но той беше...
Приличаше много на Ерол Флин.
Той беше много смел.
Много британско.
Имаше къса коса.
Цигара, винаги.
Той беше просто малко момче.
Не много голям.
Но просто така...
Той винаги отиваше.
Имаше много енергия.
В Ел Ей съм.
В този момент загубих работата си.
Защото го карах наоколо през цялото време.
Той донесе радост в живота ми.
- Не беше така.
различен вид радост, която не познавам.
И имаше парти в Чиро.
което беше истерично.
Бяхме цяла нощ настинали и имаше хубава музика.
и хората,
Обвиняваше хората да дойдат на партито му.
Че е поканил.
И така го заведохме на летището.
По това време секретарката му
Закарахме го до летището.
И той ми каза да отида да ми донеса цигари.
Донеси ми малко.
Имам нужда от цигари.
Слязох долу.
Защото тогава нямаше охрана.
Отидох да му купя цигари.
Кутийка цигари.
И когато се качих горе, самолетът го нямаше.
И бях съсипана.
защото не можах да се сбогувам с него.
- Боже мой!
Отивам, но имам цигарите му.
Бях на 20.
- Да.
Казах на секретарката му:
Отивам в Сан Франсиско, където самолетът му спира.
спира на едно място.
Отивам да му дам цигарите.
И го направих.
Затова й заех обувките.
защото изгубих моя в клуба.
Не можах да ги намеря.
Облякъл съм се тази есен и това лудо нещо.
Качвайте се в самолет.
и се появи на вратата в Сан Франсиско.
и каза, че трябва да ме пуснеш.
Трябва да отида при приятеля ми.
Имам му цигарите.
Не можем да го направим.
На път сме да си тръгнем.
И казах:
Разплаках се.
Така че, те казаха, добре.
Затова се качих на самолета и намерих Дерек.
Ето ги и вашите.
- Цигари.
(Боб и Крис се смеят)
- Дерек трябва да си е помислил:
Боже мой, тази жена...
Искам да кажа, че ме гони до Сан Франсиско.
за да ми дадеш цигари.
Трябва да е била упорита.
- Не знам.
Мислиш ли, че това е част от решението му?
от гледна точка на това да те заведа в Лондон,
като знаеш, че ще ми донесеш нещо специално?
- Мога само да предполагам.
Защото той наистина го пришпори.
Обади ми се, когато беше в Ню Йорк с Джон и Паул.
когато бяха на "Снощното шоу"
и каза, че наистина трябва да дойдеш в Лондон.
Искам да кажа, че това е наистина добър момент.
за да дойдеш в Епъл.
Аз казах:
Не мисля, че мога да го направя.
Не мисля, че имам парите.
Но живеех с амбициозна актриса.
Обадил се е на Тери Гар.
И е била тук в Лондон.
и тя каза, че трябва да си вървиш.
Така че, ако не ме беше блъснала,
Не знам дали щях.
Тя ме убеди.
- Дерек беше,
дори тогава сте почувствали, че е той.
Много по-рано от времето си.
- Дерек беше напълно отговорен.
Той промени пътя на живота ми.
Няма съмнение.
Не знам къде щях да съм, ако не го бях срещнала.
и им били предлагани възможностите, които той предлагал.
Бях малко момиче в този малък град.
която е пристигнала в Лондон през 1968 г.
Можеше да е всеки.
Бях като надолу по по-ниските етажи.
в музикалния бизнес по това време.
Но случайно се запозна с Дерек Тейлър.
който беше на върха.
Тони, радвам се да те видя.
Радвам се да ви видя отново.
- Знам, знам.
Виж, познавам баща ти.
- Томи.
Добре.
Беше един от най-невероятните фотографи.
Той е един от единствените фотографи.
които наистина хванаха Бийтълс.
- Разбира се, през цялото време.
Искам да поговорим малко за това.
- Добре.
Шести септември 1963 г. е първият път, когато
че баща ми е бил с журналист и се е обадил на Майк.
до Одеон Лутън.
Хенеси.
да се срещнем с Бийтълс в съблекалнята.
Татко каза на четиримата:
Слушай, когато излезеш от съблекалнята,
Ще спреш ли в тази стая?
Искам да ви снимам заедно.
Така че вероятно се е превърнала в един от най-емблематичните образи.
на младия Бийтълс.
По това време го нарекохме четири изстрела.
Защото всички стояха там.
Но после работи с тях до 1964 г.
до турнето в Америка.
Бил е в Париж.
Заключен е в хотел "Джордж Санк".
три дни и нощи, защото не могат да се измъкнат.
И тогава го помолиха да отиде в щатите.
за турнето в щатите.
Но има собствен опит.
да бъде заключен в хотелската стая с тях.
и още няколко души, също, бяха...
Каза го много любезно, благодаря, но не благодаря.
И когато разказвам тази история на различни хора,
те са като капките на челюстта.
Защото казват, че е отказал на Бийтълс.
Но си имаше причини.
Амбицията му била да стане фотограф.
Виж това.
Ето ни отново.
Джордж и аз.
Само много по-хубава снимка на облеклото ми.
- Абсолютно.
Абсолютно.
Боже, тогава бяхме толкова хубави.
На тази снимка на цялата група,
Всички са толкова шикозни.
Мисля, че по това време е бил Дьоригур.
Обличаш се много добре.
Това е, абсолютно, точно така.
Дори обувките.
- Виж.
Обичам тези обувки.
Не е зле за янки, а?
- Да.
Знаеш ли, ако беше видял...
по начина, по който дойдох в тази страна,
ще ме ръкопляскаш.
Всъщност мисля, че по това време, Soho, Kings Row,
- Да, Биба.
- Мери Квант.
- Да, искам да кажа...
Защото в това има много Мери Куант.
- Да, по мое мнение.
- Ами, да.
Това беше Лондон.
- Да, разбира се.
- По това време.
Това беше Лондон.
Можеш да намериш толкова яки неща.
Беше онзи път в Лондон.
когато всичко, абсолютно, кимна.
Видал Сасун беше на един ъгъл.
Бибас на друг.
Мери Куант на "Кингс Роуд".
Беше очарователно време в Лондон.
стилът беше всичко.
Мисля, че имах повече спомени от където и да е другаде.
защото спомена,
това бяха първите ми месеци работа за Бийтълс.
Така че това беше най-вълнуващия период от време.
Значи ще дойдеш в Лондон.
Къде беше, когато скочи с парашут в Епъл?
С какво се занимавахте?
- Беше на улица "Уигмор".
И така, те бяха на този етаж, на улица Вигмор.
и всички офиси бяха там.
Влязох вътре.
Мисля, че в деня, когато дойдох там,
Джон и Йоко бяха на приема.
Говорих с Дерек.
а Паул влезе и влезе в съседната стая.
който в този момент беше офисът на Епълбутик.
- Когато се запознаете с момчетата в Лондон,
Какво впечатление правят върху теб?
Защото сте ги виждали, разбира се.
както го наричате.
- Това са хората с пръчката.
И тогава те са точно пред теб.
И така, какво е чувството да се запознаете с тях?
Трудно ли е да се изрази с думи?
Първия път...
Първия ден, когато бях в Епъл,
Срещнах Паул и Джон първия ден, когато бях там.
Бяха много любезен и любезен.
Здравей, как си?
Радвам се да се запознаем.
И аз казах:
Мисля, че вероятно бях парализирана.
Да бъда честен.
Един по един.
Как започна една връзка с тях?
Бийтълс са, нали?
Така че има доста стъклен морски тавана.
Или от стъклени стени, за да се разбие, нали?
И така, какво би...
Какви бяха твоите?
Как успя да спечелиш доверието им?
И...
Джон беше наоколо.
Джордж, срещнах се с Дерек.
Отидохме на обяд, както на третия ден, когато бях тук.
И тогава отвори Епълбутик.
И така го срещнах така.
Ринго беше на кино.
Не се запознах.
Не съм го виждал скоро.
- И от тогава нататък,
Добре ли се чувстваше около него?
И кои от тях сте чувствали, може би,
Първо, най-привързани?
- Хм.
Паул.
Защото беше там всеки ден.
Но Паул беше там и беше част от...
Той се чувстваше като част от компанията.
Все едно и той работеше там.
Беше лесно да се разбере.
Така че беше много удобно да съм около него.
Той продължаваше да казва: "Търсиш ли си работа?"
Защото току-що бях там.
Не е имало блясък.
Това са офисите.
И имаше няколко Бийтълс наоколо.
(Крис и Боб се смеят)
И по-късно, демонстрирахте невероятната си способност.
като надзорник, организатор.
Някой, който да...
Вложи този хаос в някакъв ред.
- Надявам се.
Мисля, че...
Какво би...
Това е, което беше.
е, че дойдох с американската работническа етика.
И да не свалям британската работническа етика.
но тогава беше друго.
Искам да кажа, знаете ли, примерът за това е, че
когато казах, че имам нужда от нещо веднага,
Това означаваше утре.
Тук означаваше другата седмица.
А аз какво?
Не можеш ли да го получиш по-рано?
Не мога да повярвам.
Така че, ще мина през бариерите, които бяха там.
Беше трудно да се направи.
защото някои от другите момичета, които работиха в "Апъл"
е бил там доста време.
и не бяха много развълнувани.
за този американец, който дойде.
Отскачайки и би направил всичко.
Искам да кажа, че работата ми беше да обядвам.
Ще им донеса обяд.
Но отиваха в ресторанта.
а аз отивах в ресторанта.
и ги помоли да сготвят храната и ми дай Китай.
и ще ги върна в тези кошници.
- Да.
- И така го направих.
Най-накрая получи работата.
Невероятна инициатива, нали?
- Да.
Трябва да правиш каквото и да е, а?
- Знам.
- Дерек Тейлър пише в книгата си "С напредване на времето".
че не е мразел никого.
толкова, колкото мразеше Паул Маккартни през 1968 г.
- О, да.
А това е писмо.
Вероятно не ни трябва прес отдел, нали?
И това е снимка на журналисти.
и много пиене.
Боже мой!
Това е невероятно.
Засечете.
Не ни трябват.
- Да.
- И тип, без подписани.
- Не.
Отбелязано и изписано от Jolly Minor.
- Да.
МБЕ.
Красиво е.
Паулс...
- Много умен художник.
Невероятна работа.
Но си представи, че си получил това.
от шефа ти, който ти плаща.
Той ли изпрати това на Дерек?
- Да.
- Добре известно е.
и със сигурност е бил добре известен по това време,
на Дерек.
Дерек и Джордж имаха най-близките отношения.
- Да, наистина.
Някой, когото познавам.
И никога не съм знаел дали той и Паул...
Така или иначе имах голяма връзка.
Не знам.
- Така е.
Но беше напрегнато в сравнение с Джон и...
- Очевидно.
- Точно с Джон и Джордж.
Да.
Кога се запозна с Джордж за първи път?
Когато го срещнах за първи път, той дойде в Лондон.
на "Уигмор стрийт".
Дерек каза, искаш ли да отидем на обяд днес?
Бях в офиса му.
И тогава Джордж се включи.
И, буквално, Джордж се носи,
Той се разхождаше до него.
Дерек ни запозна.
И така, ходихме в Аретуса.
на Кингс Роуд.
И там имаше хора, които обядваха.
Изглеждало е нормално.
Бях на "Кингс Роуд" в Лондон.
с това наметало и къса пола, която си купих в Холивуд.
Това беше като син и оранжев чекър.
Искам да кажа,
Просто си помислих, Боже, изглеждах толкова погрешно.
Както и да е, пометехме се и седнахме на едно място.
и Джордж седна от другата страна на масата.
И знаеш ли, веднъж пихме малко вино,
Чувствам се малко по-комфортно.
Но и не трябваше да казвам нищо.
Знаеш ли, трябваше да изглеждам така.
и отговаряйте както трябва.
Но не, не трябваше да ми харесва.
Какво щях да кажа в този момент?
Сервитьорите преместиха масата.
И гледам към Дерек, какво става тук?
И Дерек каза: "Забравих ли да ти кажа?"
Модно шоу "Епълбутик" се случва в момента.
Тук, на същото място.
- Точно така.
Тъй като Джордж беше там и Дерек беше там,
тогава Джон и Йоко седнаха.
Пати дойде и седна.
И пресата беше навсякъде.
защото за първи път са виждали Джон и Йоко навън.
И така, разбира се, те наистина се отпуснаха като луди.
А аз стоя там и казвам:
Какво правя тук?
Тук съм от четири дни.
А аз съм на масата.
Знаеш ли, в един момент видях Йоко.
и каза, че се справяте чудесно.
И тогава...
И тогава Пати дойде и седна.
И си помислих, че изглежда по-добре.
И си мислех, че мога да говоря с нея.
Така че в точното време се протегнах на другата страна.
и казах "здрасти", аз съм Крис.
Току-що идвам от Америка.
Аз съм приятел на Дерек.
Ще ми покажеш ли как да се гримирам някой път?
Тя каза:
Да.
Добре.
Знаеш ли, напълно хваната от гарда.
Но в главата си помислих:
В крайна сметка ще бъда най-добра приятелка с нея.
Какво мислиш?
- Бях толкова полудяла.
Не мога да повярвам, че ме попита.
(Крис се смее)
Изглеждало като странно желание.
на вечеря с всички вестници, които я слушаха.
А ти искаш...
Искаш ли да научиш повече за грима?
- Знам.
И тогава си помислих, колко мило.
Може би трябва да ти помогна.
И няколко години по-късно,
Каза ми, че харесвам грима ти.
Как го правиш?
И аз отидох.
Това е добре.
Това е пълен кръг.
Имате опит във фотографията.
а ти си...
Харесва ми фотографската ти работа.
и тогава имаш хубаво око за това.
Знаеш ли, и другата е хубава.
Но...
(Пати се смее)
Мога ли да ти кажа нещо, скъпа?
- Моля те.
- Само защото е смешно.
Обичам смешните истории.
Така че бих си взел лентите с филми.
всяка вечер се развиваше.
и ще ги взема на следващия ден.
Свържете се с чаршафите и Ринго каза:
Пати, има нещо, което трябва да ти кажа.
Да.
Фотосите са много хубави.
но те са малко неясни.
Не са във фокуса.
И разбира се, тогава не знаех,
Недалновиден съм.
И това е преди автоконцентрация, нали?
Съсредоточавам се върху лошата си, слабачка.
Да.
Така че за мен...
гледайки през обектива,
Разбира се, че беше.
но разбира се, че не беше.
Защото знаеш.
- Това е истерия.
Никога няма да носиш очила.
Не знаех, че съм недалновиден.
Животът беше прекрасен и мъгляв.
Кога започна да правиш снимки?
- Много години преди да срещна Джордж.
Наистина ли?
Защото, когато бях модел,
моден модел.
Бях...
Работя със стотици фотографи.
Тогава приятелят ми беше фотограф.
Насърчи ме да спася парите си и да си купя камера.
Помня, че Дерек намери някой, който имаше нужда от работа.
и Дерек каза, искам да дойдеш в офиса ми.
и седнете на върха на...
Попълващ шкаф.
И този човек, току-що си помислих, перфектно.
Цял ден седеше горе.
- Помня го много добре.
Какво е правил?
- Не помня името му.
Беше друсан.
Той вземаше киселина и влизаше.
и седнете на шкафа.
Един път някой ме попита:
Имаше ли моменти на секс, наркотици и рокендрол?
(Оптимна музика)
- Книгите могат да бъдат цензирани.
Но сега се появи нещо, което беше много трудно да се спре.
Нещо, което милиони млади хора ще хванат.
и ще използваме като начин да се разделим по-нататъшен начин.
от възрастното общество.
Линиите на лъча са на контрол на светлината.
"Радио" гледа "Рок енд Рол".
Ненадейно е, че съществува.
сексът стана начин да се опознаем.
Много неща се промениха от 1967 г. насам.
- Без съмнение, скъпа.
Но докато хората правят безразсъден секс,
с много анонимни партньори без защита.
докато в същото време,
опит с Разширяващи се лекарства.
в последствие безвъзмездна среда.
Звука ми е паунд.
Пионерите и американците.
- Какво си доброволка?
Какво искаш да кажеш?
- Похотливата революция.
Погледнато назад, мислите ли, че мъжете са се възползвали
на друг морал по отношение на сексуалността тогава?
Или мислиш, че са играли на една игра, за да се качат?
- Никога.
И аз се чудех.
Не мисля, че хората са го направили.
Мисля, че жените обичаха музиката.
Те обичаха музиката.
Най-вече мъже, музика.
Мисля, че жените...
чувстваха свобода, която не са имали преди.
Аз определено не качвам тежеста на мъжката плешка.
Защото не мисля, че са се възползвали от това.
Искам да кажа, момичетата, които искаха да бъдат с тях.
и ще правим секс с тях тази вечер.
Искаха да го направят.
Така че не мисля, че е така.
че мъжете трябва да бъдат обвинявани за това.
- Това е проблясък, който никой не е очаквал.
Представяш ли си майка ти на път за Киселина?
Завеса, паяжина.
Виждаш ли го?
Точно пред мен е.
Гледай.
Той мина през него.
Заедно имахте товагиганско влияние.
на младите хора.
Нали?
И всички знаят, че "Бийтълс"
Премина през фазата на наркотиците.
Не ти ли е минавало през ума,
Или сте спрели да мислите за това по този начин,
че факта, че това е известно,
и това, че сте били Бийтълс,
може да е накарало хиляди деца да се забъркват в проблеми с наркотиците.
които иначе не са?
- Да.
Е, добре.
Не, не.
Остави го да ме попита.
- Остави го да задава въпроса.
Усетил ли си, че си,
Нещо такова, в този свят?
Или имаше момент, в който си помислихте:
Това започва ли да става непоносимо?
- Наркотиците бяха на разположение.
Искам да кажа, че те бяха там.
И те не са просто наркотици.
Бяха наистина добри лекарства.
За първи път имах чувството, че...
че може би съм прекалил.
Бях в Епъл на улица Вигмор.
- Боже мой, как ти се струва?
У дома?
- Това е като...
Това е наистина дом.
Виж, това е наистина дом.
На 95-та.
"Уигмор стрийт" 95.
В началото.
Имаше момент, в който звъннах на Лесли Кавендиш и казах:
Прекалявам.
Мога да кажа.
Ставам параноик.
На втория, на третия етаж?
Горе има нещо такова.
- Да.
- Но вие седехте там.
Много е хубава.
Блондинката.
Един хубав малък акцент.
- Лесли Кавендиш, той беше толкова прекрасен.
Беше просто един красив мъж.
Така че, разбира се, бях привлечена от него.
и тръгнахме да говорим.
И ми каза, че е фризьорът.
Подстригал им е косата.
И в крайна сметка щеше да бъде...
Не знам дали тогава е знаел.
но в крайна сметка, ще има Салон за подстригване на Ябълка.
в Епълбутик на Кингс Роуд.
Имала е тежка подстрижка.
Порязахте петте точки.
Мисля, че има нужда да остане някъде.
и някой ме попита дали бих я качил.
Това беше преди повече от 50 години.
От тогава сме добри приятели.
Живееше близо до Кингс Роуд.
- Да, "Челси Менър стрийт".
на "Челси Менър стрийт"?
- Да.
Какво мислите за първото й впечатление?
да бъдеш в този район?
- Е, аз...
Да го кажем така.
Тя дойде в Лондон.
Явно се е запознала с един-два бийта в следващите 24 часа.
Сега се премести в апартамент в Челси.
Това не е лошо начало, нали?
Как си представяте,
Много хора работят здраво, за да го получат.
Хубавото на нея.
че е толкова лесно да се говори с нея.
Знаеш ли, тя беше тази дама с гърба.
от Ел Ей или Туксън, Аризона.
Помниш ли, че каза, че си се качил на самолет от Ел Ей?
В крайна сметка сте в средата на "Лондон" 95 "Уигмор стрийт".
Знаехте ли?
Знаеш ли какво ще се случи тук?
- Не, изобщо.
Как бих могъл?
Харесвах "Уигмор стрийт".
Това беше часта.
Това е мястото, където имам най-хубавите спомени от него.
защото всички бяхме на един етаж.
и беше просто...
като семейство.
Всички бяха там.
Току-що ми беше казано, че скоро...
че има само четири години
между времето, когато Бийтълс бяха на Ед Съливан.
и когато отивах в Лондон да работя за тях.
На тази възраст ми се струва, че
беше около сто години.
Не беше толкова бързо.
И исках да отида в Ливърпул.
Идеята наистина да се срещнем с тях,
Това беше почти фантазия.
По време на пътуването с влака тръгнахме с влака за Пензанс.
Вълнувах се, че ще се срещна с Натали.
на кого е била Деби, Рецепционистката на Епъл.
Бях много развълнувана да се срещна с друго поколение.
и да видим колко знае и какво си спомня.
Защото вече знаех.
че Деби е починала няколко години преди това.
Много са красиви.
Наистина трябва да се върна.
Трябва да се върнеш.
Казва се Юрския бряг, нали?
- Не, това е Девън.
- Не се казва Юрския бряг.
Натали се смее.
(Крис се смее)
- Ще го откажа малко.
- Никога няма да го включи.
Натали се смее.
- Да, никога не се превръщам.
- Просто ще го направим.
Ще отидем от място на място, където ще се преструваме.
- Но ние не сме истински.
да правиш каквото и да е.
Първо, всички бяха много млади.
- Да.
Майка ти беше на 19.
18, 19, мисля.
18, 19.
- Бях...
- Това е лудост. - 20, 21.
- Да.
- Бийтълсите бяха само на 20.
Искам да кажа, че всички бяхме много млади.
Моята памет, когато си мисля за майка ти,
Първо, тя беше лицето на Епъл.
Ти влезе през вратата на приема.
И ето я и нея.
- Да.
Точно пред вратата.
Да го кажем на глас.
Майка ти беше много красива.
- Беше страхотна.
- Невероятна е.
- Чудесно.
Боже мой!
Да.
Невероятна.
- Когато си мислиш, че е бил в офиса на Джон Ленън,
веднага след сигнала.
- Да.
- Всички други бяха заседнали.
- Е, добре.
Но е...
Не само, че получи най-важното място.
Улично ниво, право към колата.
Без глупости.
Но мисля, че се казва, че са сложили огледалото.
Той искаше да знае.
Искал е пръстта си на пулса на всичко.
което се случваше на негово място.
- Да, искаше да знае.
какво се случваше.
Това е чувството, което имам.
Върнах се там, когато...
Когато ходихме на рождения ден на покрива.
И ходихме там.
И предполагам заради архитектурата.
и заради природата на истинските сгради,
вероятно не се е променила много.
Предната част на магазина.
но само по себе си трябва да изглежда същото.
Изглежда същото.
- Да.
Вратата, преди беше бяла.
- Да.
Когато е различен,
Сега е по-тъмен.
Но помня, че си мислех, Боже,
Всичко изглежда толкова малко.
- Да.
В спомена всичко изглежда толкова голямо.
Еха.
Бил си млад.
- Бяхме млади.
Не мога да повярвам.
Знаеш ли, когато си мисля,
Както бях на 17, 18 до 21.
Мислиш се за голям човек.
но още си дете, наистина.
Още си млада.
Толкова много да се науча.
И вие бяхте, знаете ли,
в движение и работа в
и да бъдеш част от това невероятно нещо.
Невероятна е, нали?
- Да.
Трябва да ти кажа.
Да стоя тук и да си говоря с теб е все едно да говоря с майка ти.
- Натали!
И дори не е, защото изглеждаш невероятно, като нея.
- Благодаря.
- Защото и ти си същата.
Ти си този щастлив, весел човек.
която винаги е била.
Благодаря, вярно е.
- Наистина специална.
- Да.
Обещах си, че днес няма да плача.
- Можеш да плачеш.
Можеш да плачеш.
И двамата можем да плачем.
- Наистина.
Много е специално да можеш.
да се запознае с някой, който я е познавал.
- Въпреки, че преди години...
и да ми кажеш какво беше.
Тя ми разказваше истории.
но вероятно не толкова, колкото ти имаш.
Тя беше доста интимна за всичко.
Тя щеше да каже, че това е просто работа.
Имаше една година, когато имаше Коледно парти.
И...
Сигурен съм, че е имало много коледни партита.
но такава, в която хората отведоха децата си.
Джон се облякъл като дядо Коледа и дал подаръци.
- Това също би било.
когато Ангелите на ада бяха там.
Добре.
- Тя спомена.
- Да, да.
На вуйчо ми му дадоха този бляскав, червен огнехвъргачка.
който много обичаше.
И след като всички подаръци бяха предадени,
Той погледна и видя, че Хулиан не е получил.
Нямаше достатъчно подаръци.
Значи е избягал и е дал подаръка си на Хулиан.
Чичо ми си спомня това.
Това е като един от най-ранните му моменти.
Много мило.
- Не мисля, че ще се получи с него.
докато порастне малко.
че Дядо Коледа е Джон Ленън.
- Да, както си мисля.
че вероятно като,
когато стана като млад,
щеше да е като...
Дадоха ми я.
- Дядо Коледа ми даде подаръка.
- Да.
Това е и когато един от Ангелите на Ада,
същата нощ,
Значи доведе децата тук долу?
и Ангелите на ада там горе.
Тя каза ли ти за Ангелите на ада?
- Тя ми каза в деня, когато всички се разлюляха.
и тя каза, току-що чух Всевишен.
шум от тези двигатели,
тези колелета реват по улицата.
И каза, че е като:
Някой е бил на среща или се е обаждал по телефона.
или нещо много важно се е случило.
И тя беше много ядосана.
че който и да е бил отвън, е вдигал целия този шум.
И тогава тя разбра, о, не.
- Спряха.
Те са тук заради нас.
- Предупредиха ни.
Джордж е написал бележка, в която пише, че ще дойдат в града.
и да не го правим.
Знаеш ли, не се шегувай с тях.
Не ги напрягай.
Бяха ли точните му думи?
Не ги напрягай.
Бавно се изкачиха по сградата.
И когато стигнаха до четвъртия етаж,
те са дошли в моя.
А аз...
Така че си казах:
Аз съм американец.
Не се ебавай с мен.
- Хайде, човече.
- Да, хайде.
Натали се смее.
И се разбирах чудесно с тях.
Мотаех се с тях.
- Страхотно.
Боже мой!
Обзалагам се, че е било бунт.
- Това беше бунт.
Направих киселина с един от тях.
и ме взе със своя Харли.
Натали се смее.
- През улиците.
- От Лондон.
Натали се смее.
Глупачка, но забавна.
- В сняг.
- Наталие, вътре.
Сигурен ли си, че вали сняг?
- Беше...
Да, определено заваля сняг.
Защото ние, колко студено се спуснахме.
И аз му казах:
- Какво?
Аз не избирам да умра така.
- Да.
Сега вече не е толкова забавно.
Виждаш ли стълбата?
- Да.
- Помня, че се връщах от работа.
горе имаше двама Харли Дейвидсън.
- О, да.
И си помислих, знам на къде отива.
И виждаш ли къде е прозореца?
- Да.
- Беше отворена.
Сега, когато идвам тук долу,
Виждам да излиза дим.
И знаех, че няма да избера Папа, нали?
(Крис се смее)
И си помислих: Боже мой!
Много дим излиза от тук.
Аз ще взема това.
Тук има малки проблеми.
Влязох вътре и знаех, че е така.
че Ангелите на ада са били в Епъл.
- Да.
И си казах, че Крис не е,
Не ми казвай, че Крис ги кани отново.
И помня, че идвах.
И те просто седеха тук.
Имахме меки възглавници, афганистански възглавници.
- Да.
И ето те и теб.
седеше в ъгъла със Суийт Уилиям.
- Скъпия Уилям.
- И кой беше другия?
Фриско Пит.
и Франки.
- Да.
Франки Харт.
- И...
А ти каза, че това са приятелите ми.
Знаеш ли, те...
- Как се почувства, когато влезе вътре и това беше...
- Страхувах се, защото ти го направи.
Имаха Budweisers там.
И имах красива дървена афганистанска маса.
и си помислих, че ще си тръгнат.
с горнището на бутилка.
- Да. - И ми съсипа масата.
Бях нервен.
Мисля, че това е моето място.
И сега съм нервен.
И счупих ледът.
Той ми каза, че това е моето място.
Той ми каза:
Отрязахте косата на Бийтълс, нали?
И отидох, да.
И той каза:
Ненадейно. Атмосферата се промени.
Тогава се обърни и кажи, да.
И казах, къде беше?
И ти каза: "О, току-що бягах из Лондон."
на гърба на мотоциклета му.
- Да.
Епъл беше в паметта ми и за мен, усещането ми,
центъра на света.
Все едно всички искаха да бъдат там.
През цялото време й звъняше телефона.
- Непрестанно.
- Постоянна.
беше наистина зает.
- Много съм зает.
- Никога не е било минута.
- И нея,
и хората идваха през цялото време.
Там беше Джими, вратаря,
- Да, който помогна.
- Да, един вид.
част от него се поуспокои.
Натали се смее.
Една от любимите ми истории.
за които ще ви разкажа.
- Добре, майка ти...
Това аз и Питър Ашер ли сме?
един ден се връщахме от обяд.
и имаше една психиатрия.
или този вид рисуван, нещо като, лор,
а не камион.
но това беше трикотажен камион.
- Да, паркирана е пред...
И така и не разбра какво ще се случи в Епъл.
Добре.
Както и да е, имаше толкова много хора, които стояха...
тези без коса и конска опашка отзад.
и всичкия този шал и всичко останало.
И се оказа, че са сем.
- Не.
И това беше първият им ден там.
И така, Питър,
който може да е доста срамежлив.
- Беше почти като...
той позираше в поза на костенурка.
Надявам се, че не са дошли да ме видят.
Натали се смее.
И се съмнявам, че Питър.
- Да.
И така, влязохме в него.
Отидохме горе в офиса на четвъртия етаж.
и телефона ми звънна.
А майка ти отива ли, Крис?
Уговорката на Питър е тук в три часа.
Натали се смее или два часа.
или каквото и да е било.
И аз отидох.
Това ли са хората, които бяха?
В онзи камион отвън?
- И тя каза да.
- Всички са били на приема, вероятно.
А тя е отзад.
Две от тях са всички, които са дошли.
- Не, казах:
Добре, дръж ги долу.
Идвам веднага.
Отидох при Питър и казах:
Те са тук заради теб.
- О, не.
Натали се смее.
- Но това е нещо от този род.
Трябваше да се справи с това.
- Да, през цялото време.
- Че винаги трябва да се обажда.
и се дръж така, сякаш всичко е наред.
- Да.
Защото щяхме да сме от другата страна.
Как изглеждат?
Или какво искат?
- Да.
- Искам да кажа, че тя беше лицето на Епъл.
- Когато се запозна с Питър, как те удари?
Какво беше впечатлението, което имате от него?
(записи)
- Мамка му!
Грешите.
Или е?
- Бих използвала думата резервирана.
Беше много резервиран.
Но част от това беше.
че е от семейство от голяма класа.
И по това време, когато бях разкрита пред англичаните,
най-вече от Ливърпул.
Просто изглежда другояче.
Изглеждал е много различен.
Ало?
- Здравей, скъпа.
(Крис се смее)
Как си?
- Доста време мина.
Добре съм.
- Благодаря ви. - Наистина много време.
- Добре съм, благодаря.
- Добре.
Благодаря, че ме поканихте.
За мен е удоволствие.
Радвам се да ви видя.
Питахте ме дали ще ви бъда асистент.
- Да, казах страхотно.
И тогава те попитах, какво да правя?
А ти каза, че не знам.
Никога преди не съм имал личен асистент.
(и двамата се смеят)
Така че, ние просто го криволичихме в този момент.
- Да, точно така.
А ти беше...
Ако трябва да съм честен, ти беше личен асистент.
но тогава...
когато не беше обида да наречеш някого секретарка,
ти също беше секретарка.
Защото съм виждал писма от тях.
Сложи им инициалите си.
Знаеш ли, едно време беше така.
който ги продиктува и ги пише.
А ти, смешно е, че го казваш.
- О, да.
15 юли 1968 г. от Питър Ашер.
Началник на A&R за "Апъл Рекърдс".
Скъпи господине.
Това е адресирано до ръководството на Кенет Пит.
Както ви казах по телефона,
"Апъл Рекърдс" не се интересува да подписва с Дейвид Боуи.
Причината е, че не се чувстваме така.
Той е това, което търсим в момента.
Благодаря ви за отделеното време.
С уважение, Питър Ашер.
- И е надраскана.
от теб.
- Да.
Питър Ашер.
Крис О'Дел.
- Да, определено съм го написал.
Боже, чудя се дали Питър си спомня това.
(Оптимна музика)
- Да.
Това е странно.
Да, аз...
Защото странното е, че...
Това не е език, който бих използвала.
Подписах го.
- Да.
Знам, че не е така.
- Моят подпис също.
Защото хората ме попитаха за това.
- Но видя ли кой,
- Да, да.
- Дейвид Боуи.
- Знам. - Отхвърляш ли?
- Да, да.
(Крис се смее)
Кой е този, Кен Пит?
- Не съм го виждал преди.
Епъл не се интересува от подписи.
Причината е, че не се чувстваме така.
Той е това, което търсим в момента.
Това не е моя дума.
- Ще го използвам, не.
Сигурно съм бил аз.
(Питър се смее)
- Може би.
И помнете, че бяхме само на 20.
- Да, ако се замислите за това...
Невероятна е.
Така че беше точното време, когато трябваше да го направя.
за да се забавляваме в края на деня.
Но работихме много.
- Да, помня.
Знаеш ли, ти беше ужасен асистент.
- Благодаря.
Можеш да бъдеш намерен.
- Да, понякога.
Понякога.
- Ти изчезна.
Спах една вечер под масата.
(и двамата се смеят)
- Това не ме изненадва.
(Крис се смее)
Да, не, това е.
Беше страхотна.
Но от време на време...
Някой да е виждал Крис?
(Крис се смее)
И това означава, че или съм заспала,
или нещо много по-интересно.
се случва на друг етаж.
- Може и да е така.
- Първо, помня те.
Един път ме търсеше.
Бях,
Беше много търпелив с мен.
Това дори не се отнася до времето, когато ми каза.
Аз бях първият човек, когото познаваш.
който закъсняваше със седмица за работа.
(и двамата се смеят)
Така че...
Епъл.
Помня, че си тръгна.
но не помня защо си тръгна.
Знам, че си помислих, че си си тръгнал.
защото нещата се разпадаха.
- Да, зарязах се, защото знаех за Алън Клейн.
Репутация на приятели от Ню Йорк.
Кой го е познавал?
и хора, които също...
които са познавали "Стоунс",
които вече не харесваха Алън.
И дори по това време, те разбраха,
беше твърде хубаво, за да е истина.
От друга страна, че е мошеник.
Да, написала съм писмо с оставка.
която попитах Епъл дали ще могат да я намерят.
Защото са доста добри в намирането на неща.
но още никой не го е намерил.
Но помня, че пишех специално писмо.
Обяснете ми защо си тръгвах.
И тогава Джеймс и аз си тръгнахме.
Отидох в Ел Ей.
и се съгласихме, че ще стана мениджър на Джеймс,
Просто защото не знаем.
на кого друг да се доверим.
Разбрах, че ако Брайън Епстийн може да си ходи,
от управление на музикален магазин до управление на "Бийтълс",
От художник мога да се превърна в мениджър на Джеймс Тейлър.
Джеймс Тейлър звучи като герой.
- Да.
Той беше първата ми среща, така да се каже.
Когато дойдох тук за първи път,
Дерек мразеше да види, че съм сам.
И така той ме уреди с Джеймс.
И беше същото.
Не съм дошъл тук, за да се срещна с американец.
Но тогава Джеймс беше много различен.
- Беше ти голям късмет.
да бъде около студията.
Да не си имал друга представа за тях, като хора,
в това музикално студио?
- Трябвало е да се движиш от мислене.
те бяха тези малки хора като този.
за да има тези истински хора,
Точно пред теб.
Така че, след като променихме решението си,
Това е аклиматизацията.
Свързвайки се с факта, че сега съм част от това.
И до момента, когато си помислих, че е добре да кажа:
Пол, имаш ли нещо против да дойда в студиото?
и да гледам записът ти?
И както се оказа,
Аз го направих, но не беше добре.
Две от другите момичета казаха:
Никога не го правим.
Всъщност, когато Брайън беше жив,
Дори не ни позволиха да отидем.
На същите социални прояви са и те.
Това...
Това няма смисъл.
И те казаха, е, това е едно от правилата.
- Не, сякаш беше мъж.
Беше само за да се забавляват момчетата.
Така си и помислих.
Или поне така ми се струва.
И както се оказа, наистина беше...
Защото бях в студиото, благодарение на Мал Евънс.
и нямаше да вляза тази нощ.
И седнахме.
И аз казах:
Той няма намерение да ме пуска в студиото.
- Той беше човекът Ротвайлер, който пазеше...
Точно така.
- Работата му беше да се увери, че никой няма да влезе.
Но го направи по такъв хубав начин.
- Да, но той не искаше.
да разстроя някого.
- Така ли?
Не знам дали съм ви виждал двамата.
Беше, когато беше много малък.
- Да, приятел.
Отидох на училище със спомени от баща ми.
Нещо повече от мен.
Той си спомня, че всички родители са идвали в училището.
когато бяхме на седем или осем години,
всички в костюми.
Всички мъже бяха в костюми.
И баща ми ще дойде с афганистанско палто.
- Ще ни вземе от вратата на училището.
с каубоя, кобура и всичко.
- Помня, че...
- Сериозно ли?
- Помня колата, която имаше.
Защото мисля, че беше мерцедес.
Нали?
Беше мерцедес.
- Ябълката.
за да се чувствам малко специална.
Отивам с мерцедеса.
Странно е какво си спомняш.
Искам да знам какви сме били, когато сме били млади.
- Да.
- По-млада, когато...
Щеше да си малко момче.
така че вероятно...
- Не ни обърна много внимание.
- Помня.
да е край река.
а ти ми снасяш тен на гърба.
- И си мисля,
Това е хубаво.
(Всички се смеят)
Ще мога да кажа на приятелите си за това.
- Не помня кой филм беше.
Малкото момче...
'72 г., '73 г.
- Да.
11 години с Пати Бойд.
Нали знаеш, че го правя.
- Потърква ми гърба.
- Но ти...
ти беше толкова...
ти си бил въплъщението на
да бъдеш красива млада жена през 60-те.
- Мал беше герой.
Какъв герой.
- О, да.
С Нийл бяха като Фрик и Фок.
Нийл беше сериозен.
Мал беше забавен, спокоен и обичащ.
и...
и умен.
Той наистина знаеше как да работи.
как работи играта.
И какви са вашите отпечатъци от Нийл?
- Нийл беше страхотен.
Той беше петият Beatle.
Не ми пука какъв е бил.
Беше с тях от самото начало.
Беше малко сплашващ.
защото щеше да ви каже точно какво мисли.
и той направи всичко за най-доброто от тях.
И по това време, когато щях да работя за него,
той започна да прави целия филм.
които по-късно ще се превърнат в "Дългата и Вятърния път".
Не се ли казваше така?
Така мисля.
- Да.
- Имаше друго име за това.
Но по това време.
Но това беше самото начало.
И това беше през 1970 г.
- Аз поех контрол над Мал.
Когато Епъл започна,
Нийл!
Динамиката в студиото беше с четирите момчета.
Мал и Нийл.
Тези двамата се грижиха за оркестъра.
Мал се грижеше за уредите.
Нийл се занимаваше с лични неща.
дали е, нали знаеш, Нийл,
Трябва да отида, където и да е другата седмица.
Можеш ли да уредиш нещо?
И така, Нийл поддържа връзка с офиса.
за да оправя нещата, които момчетата искаха.
А Мал беше човекът с уредите.
И между тях двамата в студиото,
те също щяха да се грижат за бандите веднъж, нали знаеш,
И също така си правят компания.
Защото е скучно да седите наоколо.
в студио, без да правят нищо.
Мога да го гарантирам.
- Мал Евънс е бил бияч на непълен ден.
в клуб "Кейвърн".
и е нает от Брайън Епстийн.
да бъде "Бийтълс Роуди",
заедно с друг голям приятел на момчетата, Нийл Аспенал.
Малко се превърна в по-големия брат на четирите момчета.
и им беше доверен помощник на турнето.
Беше музикален талант.
след като "Бийтълс" се разделиха.
за изпълнение на група "Лош пръст".
и най-големия им удар, "Каквото и да става".
- Мал, той винаги изглежда така.
като голямо мече.
Така ли го видя?
- Абсолютно.
Той беше вратата на "Бийтълс".
И ако не беше приятелят на Джон, Пит Шотън,
който дойде и започна да говори с мен и...
Защото Мал нямаше да ме пусне.
И тогава Пит каза:
Искате ли да влезете в студиото?
И отидох, да.
(Трафик бръмчи)
Здравейте.
- Здравей.
Добре дошли.
- Ето ни и нас.
- Боже мой!
Надявам се, че тази стая не се е променила много.
откакто беше последен тук.
- Тази стая се промени много.
- Така ли?
- Първо, по-цветно е, отколкото беше.
Но борда.
Искам да кажа, че имаше една много по-малка борда.
Точно пред прозореца.
- Да, промениха мястото, нали?
- Да.
Но те имат малки неща.
за да могат да видят какво става в студиото.
Толкова е смешно.
- Да, тогава нямаше монитори.
- Да, прозореца е на същото място.
На същото място.
на същото място.
и стълбите са същите.
Дойдохме в студиото от там долу.
а ние стоим около пианото.
И тогава Джон и Йоко се спуснаха надолу.
и те всъщност записаха,
Мисля, че "Номер 9".
- И така, наплясках.
Това беше първият ми сеанс.
Трябва да ръкопляскам.
Това е странен първи сеанс.
за да можеш да влезеш в него.
Странно първо сеанс.
(Камерон се смее)
Втория път, когато бях тук,
Донесох бележка на Джордж от Кришна.
от Питър за сем. Кришна, които искат да запишат.
И тогава изглежда, че след известно време,
Те просто трябва да ме опознаят тук.
И аз просто се появих.
когато му дойде времето.
Имаше една сеанса, на която Джордж отиваше.
Сложил е вокали на "Савой Трюфел".
Слизаше долу, пускаше гласа и се връщаше горе.
И решихме да си вземем бутилка вино.
Не мисля, че решихме.
Пихме бутилка вино.
И така стигаме до въпроса.
където седяхме тук, пиехме вино.
той отиваше долу, аз го следвах.
Донеси виното с мен.
и после се качваш и слизаш по стълбите.
Нагоре и надолу по стълбите.
И след известно време пихме много вино.
(Камерон се смее)
А аз...
Казах, че ще се върна.
Ще отида до дамската тоалетна.
И го направих.
Отидох до дамската тоалетна.
Имаше разтегателен диван.
Беше долу.
Не знам дали още има.
Но тази голяма стая с разтегателен диван.
Легнах и заспах.
или да припадне.
И на другата сутрин, когато се събудих,
Беше през деня и си помислих, че трябва да се захващам за работа.
Къде съм?
Аз се качих горе и пазача.
Пазителят каза:
Къде беше?
Търсиха те цяла вечер, опитваха се да те намерят.
(Камерон се смее)
Но както и да е, по-късно Джордж каза:
Какво ти се е случило?
Отидох си у дома.
- Да.
Прибрал се е по-рано.
- Припаднах.
- Да, малко... напълно.
- Рядка чест.
- Да. - Да прекараме нощта заедно.
на "Аби Роуд".
- Еха.
Можеш да почувстваш силата.
Абсолютно.
Невероятна е.
- Да, и мирише.
- Миризмата.
- Нещо такова.
мухлясало...
мухлясала миризма.
- Цигарите може би още са в стените.
Всички са пушили.
- Пиене.
Беше забавно.
и добро настроение.
Беше щастлива атмосфера.
Помня първата нощ.
че наистина съм дошъл в контролната зала.
когато занесох писмото на Джордж.
Беше толкова лесно и спокойно.
и никой не е полудял, че съм бил там.
Но, разбира се, Мал трябваше да пусне всички вътре.
Никой не би могъл да влезе, освен ако Мал не е казал, да.
Влизайте.
Добре.
Беше много затворен.
И разбира се,
Замесен си и с "Ей, Джуд", нали?
- Да.
В нощта, когато записаха...
Те обличаха оркестъра.
и се преместиха в "Тридънт студиос".
И отново, резервирах цялото време на студиото в Тризъбец.
Не бях на "Аби Роуд", но го направих в "Тридънт".
Мислиш ли, че "Тридънт студиос" са забравили за това?
от хора, бизнесмени?
- Боже, Ричард.
Вярно е.
Забравен е от хората.
Това беше много голямо парче от Ябълка.
"Тридънт студиос" е създаден от барабаниста Норман Шефилд.
заедно с брат си Бари през 1967 г.
И така стана.
едно от най-популярната звукозаписна студия на своята ера.
с Бийтълс, известен със записа на "Ей, Джуд"
през лятото на 68-ма.
Записаха няколко гледания в студиото.
води до такива като Дейвид Боуи, Марк Боуланд,
Франк Запа, Етън Джон, Бийджис,
Ролинг Стоунс и Карли Саймън.
Всички вървяха по следите си.
Бях доста свикнала да ходя в Тридънт, всъщност.
Пол дойде в контролната зала да говори с Джордж Мартин.
И когато си тръгваше, каза, Крис, ела тук.
И си помислих, добре, както и да е.
Слязох долу.
Защото студиото беше долу от контролната зала.
Слязох долу и всички оркестъри стояха наоколо.
и всички там, стоящи наоколо.
и Паул каза: Добре, ето какво ще направим.
Ще пеем припев.
В началото си помислих, че не пея.
Не мисля така.
Никога няма да мога да го направя.
Опитах се да бъда много тих.
И после, след известно време, Пол,
Той ни накара да пеем.
И така, беше забавно.
Тогава трябва да е забавно и го направихме.
отново и отново.
И мога да си спомня няколко дни по-късно, виждайки,
Сложихме плакати.
Епъл сложи плакати навсякъде из западния край на Лондон.
Да кажеш "Ей, Джуд".
Така хората разбраха, че ще излезе наяве.
И помня, че вървях и вървях,
Да, пях върху това.
Това беше яко.
- Също така бях доста време в Тризъбец.
Защото бях приятел на Марк Боуланд.
и Марк работеше там с Тони Висконти.
и тогава Марк се запозна с него.
Дейвид Боуи е в микс.
И Дейвид започна работа с Тони Висконти.
Пея на песен на Дейвид.
на име "Помним на свободен фестивал".
И тази крайна част от това е
Машината за слънцето залязва.
и ще направим парти.
Слънцето беше...
И на пода на студиото бяхме шестима.
и ни записаха и после ни следяха два пъти.
и после многопроследени.
и след това четворно следящо.
докато не се появи голям, нещо като...
Стената от гласове, които създадоха...
Те, както го описваха Тони и Дейвид по това време,
като мантра в стил "Ей, Джуд".
които избледняха в края на пътя.
Бях на пода на студиото.
- Да правим същото.
Паметта на...
А ти беше на пода в студиото.
в края на "Ей, Джуд".
- Да.
Чух, че "Да бъде".
Винаги съм вярвала в това.
"Да бъде", когато го е написал Пол.
е защото баща ти го казваше през цялото време.
Така че, майко Мери,
В Ашрам, Паул имаше мечта и баща ми дойде при него.
и те направиха няколко снимки на брат Малкъм.
"Мамо Малкълм", да.
- Звучи по-добре от майка Мери.
- Майка Мери.
Брат Малкъм.
- Рано сутринта.
Пол каза на баща ми, надявам се, че нямаш нищо против.
но ще е майка Мери.
- Знаеше ли това?
- Не, не знаех.
- Има версия на Youtube.
- А, да.
- Той направи интервю, за това как пее.
Брат Малкъм.
- Той направи интервю с Дейвид Фрост.
Един ден Паул медитираше.
И дойдох при него във видение.
А аз стоях там и казах да бъде.
Така да бъде.
И от там дойде песента.
- Но беше, когато се преместиха.
сутерена на Епъл Билдинг в Савил Роу,
че са решили Били Престън да се качи на борда.
И вие сте били инструмент за това, нали?
Когато видях "Върни се", стана много очевидно.
как промени усещането си за това.
- Да, тези сеанси.
Искам да кажа, че беше невероятно.
Всичко се промени.
- Ти беше първият човек.
за да сложиш чернокож в Белия дом.
- Да.
Благодаря.
Радвам се, че го каза.
Бях, защото Джордж,
Мисля, че Джордж каза, можеш ли да намериш на Били място за живеене?
- Да, да.
Разгледах се наоколо.
Не знам как го намерих.
но това бяха апартаменти, наречени "Бяла къща".
По това време се шегувахме и казвахме:
Аз съм първият, който ще сложи чернокож в Белия дом.
- Да.
- И така, Крис, ето ни.
място, което ти и аз познаваме много добре.
- Три "Савил Роу".
- Да.
И виж.
Виждаш ли там горе?
Бийтълс изсвириха последното си изпълнение на живо.
на покрива на тази сграда.
3ти януари 1969 г.
Усети ли на покрива,
че това е нещо много специално.
- Или новаторска?
Или беше просто студено?
Прочутият,
много известен, голям, навсякъде по света, известен.
покривът на покрива.
- Да.
- концерт.
"Върни се" от "Бийтълс"
- Да си на покрива.
Знаех си, че това ще е специален момент.
Така че, за да може да бъде горе,
благодарение на Тони, фотографа, той ме хвана.
Искам да кажа, че това беше страхотно, всъщност.
Защото никой друг нямаше да стане.
Джоджо беше човек, който си мисли, че е самотник.
Но знаеше, че това няма да продължи дълго.
Джохо е напуснал дома си в Тоскана, Аризона.
За малко Калифорнийска трева.
Трябваше да отидем до моя етаж, за да се качим на покрива.
А ние, момичетата, ходихме там и се къпахме на слънце.
Когато слънцето угасна.
Тичахме горе.
и да лежиш на мръсния стар покрив и слънчеви бани.
Така че, знаете ли, видяхме ги, започваме да ги оправяме.
Беше много вълнуващо.
Но имахме бележка, в която пише, че не можем да се качим горе.
защото покривът не беше стабилен.
Мисля, че Барбара Бенет дори ми каза:
не толкова отдавна.
Че е отишла да напазарува с Лори, момичето от телефона.
Дори не се помотаха наоколо.
Какво нещо да пропусна.
Но аз, нахалната американка,
Успях да се кача горе.
Бях толкова заинтригувана да видя
как ще реагират хората на улицата.
Принадлежи на...
Върни се, Джожо.
"Върни се" на "Бийтълс"
Скъпата Лорета Мартин си помисли, че е жена.
Но тя беше друг мъж.
Никога не съм си представял, че ще го направим след милион години.
Все още говорим за концерт на покрива.
Или, че в крайна сметка ще бъда един от четиримата.
който имаше място на покрива.
Защо не беше на покрива?
- Имахме домакиня.
- Сериозно ли?
- Да.
Джордж ми беше толкова ядосан за нещо или нещо такова.
Нещо малко, очевидно.
И не каза:
той наистина не ми каза какво става.
Не знам дали е знаел.
че ще играят на покрива.
И разбира се, знаеш ли,
като много от тези ситуации,
С течение на времето се превръщаме в по-едър.
и по-емблематични и по-интересни.
Той не искаше да е там.
и със сигурност не искаше да съм там.
- Е, той...
Ако си спомням, че ви е казал, че няма хора.
- Нямаше публика.
- Той каза:
Все едно нищо не се е случило.
Но имаше само четирима души.
които бяха на покрива, освен тях.
- Ти беше там.
- Кен Мансфийлд.
Йоко и Морийн.
- Защо е била там?
Предполагам, че Ринго я е поканил.
защото почти не дойде в Епъл.
- Не, но иначе...
Хората си мислят, че има толкова много хора на покрива.
но излизаха от прозорците.
на другите сгради.
В началото нямаше никой на покрива на Епъл.
Освен нас четиримата и тях.
и камериерите.
- Но ми харесва да гледам филма.
от някой, който го е снимал на земята.
- Да.
И да видиш всички тези прекрасни хора в шок.
На някои от тях им хареса.
и други си мислеха, че е малко нахално.
- Да, аз съм Рей Даг и бях глупака.
Това беше достатъчно жалко, за да е на покрива.
последния път, когато Бийтълс играха заедно.
Повтарям:
Не знаех, че ще им е за последен път.
някога са играли заедно.
Мога да кажа, че и те не са.
В онези дни, в полицията,
не сте спорели със сержанта си или не сте докладвали за него.
или да го издам или нещо подобно.
Той ми каза:
Изключете този шум в края на Савил Роу.
Пречи на целия западен край.
Трафикът е в застой до ъгъла на Хайд Парк.
което е на няколко мили от тук.
И така, вървях надолу по пътя.
и когато стигнах до щаба на Епъл,
Видях, че съм един от многото полицаи.
които вече бяха долу.
Вярвам, че от тогава съм разкрита.
че ме пускат вътре, защото изглеждах най-млада.
Най-пресно лице, клевети, за да прецакаш нещата.
Така че ме пуснаха вътре.
Когато говорехме вътре с тях,
Дори не знаехме, че са на покрива.
Мислехме, че са в студио с отворени прозорци.
Играейки пред тълпата.
И беше само 15 минути.
че сме разбрали, че са на покрива.
Похарчиха пари.
Не знам, 30 минути ни забавят.
Исках да се видя с някого.
Казваха ми, че ще дойдат.
Те идваха.
Но в крайна сметка не са.
И казах: Виж, знаеш ли...
ще ме накарате да направя по-драстични действия.
Освен ако не мога да говоря с някого за това.
И десет минути по-късно, Малкълм Евънс,
Поколеният Малкълм Евънс, добър човек,
Слязохме и той беше управителят по това време.
Така че той се справяше с всичко.
и каза, искаш ли да дойдеш на покрива?
Казах, че е добре.
Отидохме горе.
И ето ги и тях четиримата.
Помня, че горе беше доста студено.
Защото имаше страхотно палто.
И те бяха добре опаковани.
Можеш да видиш.
Беше опасно, защото имаше...
и всички други покриви в Savil Row,
Хората висяха от комини.
и седеше на покривите, където не трябва да бъдат.
Беше много опасно.
И имаше доста хора на покрива.
Аз, един вид, попитах.
че имам нужда от тях, за да сложа предел.
на това колко от тях щяха да направят.
Върна се и каза, че са Бийтълс.
Те правят това, което искат.
И саркастично казах:
Значи директорът на пътя с теб е просто титла?
И той каза, да, страхувам се, че е.
Казах, че е добре.
Тогава да опитаме така.
И казах, би ли отишла пак там?
и да кажеш с която искаш да говориш.
че ако не спрат, ще ги арестуват.
Четирите и ще ги сваля долу.
до централната полиция на западния край.
И той ми каза, преди да отиде там,
Какви са обвиненията?
И казах: преча на полицията при изпълнение на дълга.
и пътна обструкция.
За мой късмет,
той не знаеше, че не мога да ги арестуват за това.
защото няма право на арест на частна собственост.
Трябва да са на държавна собственост.
С други думи, на пътя.
за да ги арестуват за това.
Предполагам, че това е безкрая.
Можеше да чакам отвън.
докато не ги арестуваха.
Но нямаше да го направя.
Това му казах и аз.
После отиде при Джон.
и започна да им издърпва ампулите.
На филма се вижда ясно.
И те се обърнаха и ми казаха:
Можеш да ги видиш как гледат, какво става?
Знаеш.
И после говори с тях.
И тогава те дошли...
той се върна при мен след малко и каза:
Може ли да изсвирят още една песен?
Казах още едно.
Това определено е.
И тогава играха "Върни се".
За щастие, за щастие,
Измъкнах се.
И сега хората казват, не се ли справихте добре?
Можеше да мине толкова много.
толкова по-лошо в другата посока.
- Не си спомням.
Тогава не знам дали бях в Ел Ей.
- Току-що излезе от офиса.
Бях в Ел Ей?
- Да.
Имам чувството, че е това.
- Да.
Защото както казах, хората все си мислят, че съм бил там.
Имам спор с хората.
Хората си отиват, не, ти беше там.
Виждам те.
Ето ти червената коса.
Отивам, не съм аз.
Не е моята червена коса.
Това е Кевин Харингтън.
Не бях там.
Невероятната част от концертът на "Поуфтоп"
шест месеца преди кацането на Луната.
Сложихме Бийтълс на покрива.
преди да сложиш космонавти на Луната.
1969 г., почти през 1964 г., за повечето от нас в САЩ.
Покушението на Джон Кенеди ни накара да се чувстваме изгубен.
Но тогава се появиха Бийтълсите.
за да спаси настроение на една страна през 1964 г.
И отново ни оставиха зашеметени.
от убийството на Робърт Кенеди в средата на 1968 г.
с Бийтълс, които свирят на последния си концерт на покрива.
в Лондон в началото на 1969 г.
Странно е да се мисли така.
че е имало две убийства в САЩ.
които възвестяват най-добрите банди в света.
във и от първата вълна на Битлмания.
- Само по една безплатна рокля за всеки клиент.
Само по една безплатна рокля за всеки клиент.
- Радвам се, че дойде.
Аз се превърнах в странен човек.
(Трафик бръмчи)
Едно от нещата, които никога не се ценят.
за Бийтълс и Епъл и всичко това.
е, че въпреки, че знаем какво са направили.
и какво се случи,
това, което малко хора знаят е, че това, което не се е случило,
но можеше да се случи.
защото имаше шанс.
Защото винаги им се предлагаха.
възможностите да се направи това, онова и другото.
Ела и се замеси в това и онова.
като Уудсток.
- Да.
- Това нямаше да го направят.
Но ако бяха казали "да" на някое от тези неща,
Щяха да са в историята, за която знаем.
И вместо това остават в историята.
за които малко хора знаят.
За всички вас, Хиляди.
който на практика не знае нищо за Уудсток.
Не се тревожи, само си представи, че е EDC.
но с лоши планове в последния момент,
без истинска супер структура или ограничения за гости.
Става дума за над 500 000 души.
които се събират в името на свободната любов.
Цветна сила, пиене, секс, наркотици и рокендрол.
Културен феномен, ненадминат.
или както се казва,
- И е вярно.
Музиката им е шумна.
Обличат се странно и пушат.
- Това е нещо, което често не се помни.
И присъствието им в американската музика,
в съзнанието на американската младеж.
В края на 60-те години беше много, много силно, нали?
Психиатрична музика.
- Малко хора забелязват, че...
от всичко добро, което излезе през последните 10 години.
Необятната среща на хората в Уудсток.
което е най-голямата маса хора, които са се събирали заедно.
за всичко друго, освен войната преди.
Никой не е имал такава голяма армия, която да не е убил някого.
(драматична музика)
(Оръдия огън)
(драматична музика)
- Да, да, да.
Не, не, не, не, не, не.
(драматична музика)
(бомбарди свирукане)
(бомби гърмят)
(драматична музика)
Съпругът ми беше ветеран от Виетнам.
и не знаех много за виетнамската война.
Не съм очаквала да бъда с ветеран.
Не мисля, че го разбрах напълно.
Това означаваше, че си сам.
Бях в гимназията във Виетнам.
Най-вече всички.
Бил е в армията.
После е бил в Специалните части.
И тогава той беше в първата група на Делта Форс.
Значи е бил сериозен за тази работа.
Седяхме и разбирахме.
колко различни бяха живота ни по това време.
Получавах писма от някои хора.
хората, които познавам в Епъл.
който ще ми изпрати писма от Виетнам.
Просто исках да направя връзка.
Съпругът ми имаше ПТСР.
Сега е мъртъв.
И ПТСЗ имаше много общо с това.
Посттравматичен стрес или посттравматичен стрес,
Чуми, много ветерани.
Знаеш ли, научих много от него.
Научих друга част от живота, която не бях преживял.
когато аз, вероятно, трябваше.
И така, къде си в главата си?
и какво искаш да правиш и твоята посока.
Следващият?
Леон Ръсел ме хвана леко неподготвен.
който дойде и работи върху първия си албум,
с Дени Кордел.
Написал е песен "Кисената на Ябълката".
Отидох в студиото онази вечер.
и изведнъж го чух.
и чух думите.
И аз казах, че той наистина ме харесва.
(и двамата се смеят)
Опа.
Това променя всичко.
И така, оставих Епъл да отиде с него в Ел Ей.
Хм,
Беше...
Не беше отдавна.
но живеех там с него.
Но наистина не се съгласих.
Да бъдеш като някой музикант, старице.
Просто не се получи.
Не бях аз.
Исках да се върна към действието.
Исках да участвам в резервацията.
и правя всякакви неща.
Не можах да го направя.
Дерек ми се обади.
- Да.
След като бях взел решението, което не бяхме,
че ще се разделим.
А Дерек се обади и каза:
Как си?
Казах, че не е много добре.
Тук нещата не са много добре.
И той каза: "Защо не се върнеш?"
После се върнах в Епъл.
По това време нещата се промениха.
Алън Клейн пое Епъл.
На мен ми стана много ясно.
че Алън Клейн няма да ме наеме.
Тогава Нийл Аспенал ме спаси.
и каза:
ела да работиш за мен.
Можеш да работиш за мен.
И после няколко...
Седмица по-късно Джордж се обади.
и ме помоли да дойда в отец Парк.
- Да живея там.
Трудно е, нали?
дори да се опиташ да опишеш на хората
големината.
и колко нахалстващо.
като сграда на отец Парк.
Но предполагам, че в онези дни е било така.
голям, стар бръщолевещ,
Незагрявана.
- Така беше.
- Дъсти.
- Да.
Беше почти толкова студено, колкото покрива.
- Да.
- онзи ден.
Не, ние ще ги придърпаме.
Всъщност беше чудесно.
защото ходихме...
Бях с Кевин Харингтън и Джордж.
И ги срещнах в студиото в Тридент с чантата си.
Защото каза да донеса някои неща.
И минахме през предната врата.
И ето я хижата.
предната хижа там.
Джордж, това е толкова красиво.
И той отиде, това е първата хижа.
Брат ми живее там.
Казах, добре.
После ще караме малко по-натази дълга алея.
А ето я и средна хижа.
И той отива, не, и това не е.
Тогава направи този завой.
И ето я къщата.
И това е просто...
Зашеметяващо е.
отец Парк звучи като приказно място.
но голяма част от него не беше наред, когато Джордж го купи.
Мисля, че е платил около 140 000 фунта през 1970 г.
което не звучи много по днесшни стандарти.
но всъщност ще е еквивалентно.
до над 2 милиона днес.
Джордж го искаше, за да може да остане сам.
нещо, което всички Бийтълс искаха.
Но също така мисля, че му е харесала ексцентричността на всичко.
Внимавай, когато получи къщата,
Езерата бяха покривани от монахините.
така че децата,
сираците, които са били там по време на Втората световна война,
че няма да падне.
Изглежда, че основното имение е било принудено за срутване.
Градините били обрасли с бръшлян и къпини.
На всичкото отгоре,
Хората са се разпадали през годините.
и използва земята като бунище.
Така че, това беше доста първичен живот.
докато Джордж не контролира всичко.
Когато се преместих в отец Парк,
са били там само няколко месеца.
и голяма част от тази непочтеност беше почистена.
И бяхме предадени без топлина.
и спях на легла.
Е, всъщност, в спални чували.
Тери Доран, която Пати винаги се обаждаше на Тед, или на Теди.
е живеел в парк "Фриър", когато го срещнах за първи път.
Тери имаше страхотно чувство за хумор.
Той беше само един дълъг, странстващ човек.
Кой е скочил наоколо?
Всички го обожаваха.
Беше помощник на Джордж, когато го срещнах.
или управляващ отец Парк.
Знам, че преди това е работил за Джон.
Определено е бил част от семейството на Бийтълс.
- Тери ме сложи в библиотеката.
който е на моравата.
точно от...
Залата.
- Точно от главната зала.
- Да.
И така, като че ли съм зашеметена.
и точно като:
Знаеш ли, ето ме.
Какво е всичко това?
И е тъмно и е...
Знаеш ли, призрачна.
Мисля, че може да е вярното изражение.
- Беше призрачна.
- Беше много призрачна.
Така че аз...
Мисля, че до тогава пихме по нещо.
докато си легна.
А аз се къпя по пода на дюшек.
и всичко, което виждам, е светлината на Хенли.
сияе над дърветата в края на градината.
Но на стената, точно както вятърът духаше,
Всички тези.
сенки и всичко.
Знаеш ли?
И е като:
О, еха.
Искам да кажа, че беше...
Това малко ме изплаши.
Знаеш ли, беше като...
Хайде да заспим.
и да се събудим трезви и да знаеш,
(Крис се смее)
Да хапнем джойнт сутринта.
Беше...
беше страхотно.
Никога няма да забравя тази нощ.
През повечето време бяха Джордж и Пати.
Тери Доран, ти и аз.
- Да.
- Доколкото си спомням.
Помня рождения ти ден в отец Парк.
имаше парти.
Знам.
Питър Рамтън.
Питър и Мери Рамтън.
И Джордж не е искал парти, непременно,
но той се съгласи.
особено след като може да ги повали всичките в пещерите.
и им покажи пещерите.
Той се гордееше с това.
Помня, че всички стояха наоколо.
Имаше точно като маса в главната зала.
Нямаше наистина,
И пейка.
Нямаше нищо друго, не мисля.
И помня, че седех там и си казах:
Трябва да съм част от вътрешния кръг.
- Така ли?
О, колко мило.
- Сутринта във вестниците излезе, че Пол,
с интервю от Паул.
Казвайки, че вече не си играе с Бийтълс.
Слязох долу и влязох, а ти беше...
по някаква причина в главата ми,
ти винаги бъркаше овесена каша.
Не знам защо.
Както и да е, бил си в кухнята.
И ти отиде, Крис, не можеш да повярваш какво стана.
И тогава всички документи бяха там.
и вероятно щях да го направя.
Да кажем, краят на бандата.
Получаваха...
да имаш семейства и приятелки и знаеш ли,
И Джордж умираше да запишете сам.
Ринго искаше да прави още филми.
И знаеш ли, мисля, че Джон искаше да си отиде.
и да прави каквото си иска, неговите картини,
каквото може да направи.
Така че, Пол продължи,
той се опита най-силно да се държи заедно.
Наистина.
Той беше последният, който се отказа.
Джордж със сигурност имаше...
голям заден каталог с песни, които искаше да запишете.
И Джон и Паул му позволиха по две от всеки албум.
- Как се почувства, когато разбра?
- Е, искам да кажа,
Джордж беше в такава лоша фаза.
Винаги е бил толкова ядосан.
Мисля, че се тревожи, че няма пари.
Всички Бийтълс се разделиха.
И той също е бил хванат между тях.
да бъдеш много духовен и да бъдеш част от живота.
- Да, беше объркан. - Беше трудно.
- Беше много объркан.
- И така и не разбра.
защо изобщо е бил известен.
- Не е искал, нали?
- Не, не искаше.
Ето ни, някой, който не иска да е известен.
- Да.
- Не искаше да бъде.
И това го захапало през целия му живот.
И мисля, че това е наистина нещо като...
го води или го води към
имат такъв интерес към Индия.
Защото си е помислил, че отговорът може да е там.
в индийската култура.
- Щом всички тези пристигнаха,
присъствието ми почти не беше нужно.
Така че, което е добре.
Което е добре.
Жалко.
Малко разочароващо.
Но беше срамота.
Беше, нали знаеш,
ето какво беше.
Единственото, което помня.
беше, когато Джордж тръгна на път с Дилейни и Бони.
Пати е разстроена.
Тя си отива, Джордж си отива.
Знаеш ли?
И е като:
Да, тръгна с оркестъра.
Знаеш ли, първата ми мисъл беше, знаеш ли, Пати, съжалявам.
Знаеш ли, беше като...
Защо не ме взе?
- Казвам го на Джон като Йоко.
Трябва да махнеш всичко от системата си.
Трябва да направиш нещо.
Все още има известен елемент.
на неексплозиирана бомба в теб.
Трябва да пуснеш всичко.
Йоко разбра, че му е време да остави Джон да си върви.
И че ще го направи.
Тя знаеше, че той винаги ще се върне при нея.
И разбира се, че го е направил.
- Да.
Познаваше го много добре.
- Да, точно така.
Мисля, че когато видях "Върни се"
Защото хората винаги са го правили.
продължи да я вини за разпадането на "Бийтълс".
- Точно така.
имаше толкова много причини.
Тя беше само една от тях.
Но когато гледам "Върни се"
Ненадейно разбрах.
Помислих си, че е тяхно.
Това са техните артистични, креативни умове.
Изкуството е това, което ги събира толкова близо един до друг.
Мисленето им по този концептуален начин.
И за първи път имаше смисъл.
Тогава...
Не го видяхме така.
Ние видяхме, че е натрапница.
След това излезе интервю.
Казвайки, че повече няма да играят заедно.
Не е бил.
И онзи ден Джон дойде без Йоко.
За първи път ги видях, не заедно.
Реакцията на Джордж беше много бърза.
Той внезапно тръгна за много кратко време.
Той е като, че ли ще си направя собствен албум.
И всички бяха като, да.
- Да.
започна да пише неща.
Написал съм всички текстове, както той ги е написал.
Оставил е пликове.
Седях в кухнята.
в старата кухня.
и оставяше пликове или каквото и да е хартия.
И тогава ще седна и ще напиша всички текстове на песен.
- Това е просто заглавието на този запис.
"Всичко трябва да мине",
ако живееш живота си по този начин,
Има смисъл.
- Да.
Защото няма значение колко е хубаво.
или колко ужасни са моментите.
те ще преминат.
И това е нещо от вселената, някак си,
ако се довериш на Вселената и се облегнеш отново на нея
и нека ти помогне да направляваш живота си.
Ще стане.
Изядох всичко.
- Да, целия източен.
религия.
- Да, цялата източна философия.
Бях готов.
Така че бях готов да седна там.
Понякога вечер всички си тръгват.
Пати и Тери щяха да си тръгнат, Боже.
Добре.
Седях там и той ми разказваше всички тези неща.
По това време не го намерих в текста.
Вършех си работата.
Но също така е било време, когато се нанасят.
- Да.
Значи е имало...
Много хора.
Да, да.
- Имам предвид, че трапезарията се превърна в слепоочия.
И имаше много медитации и много скандирания.
и много мъниста блестяха.
- Да.
Значи е било време за дух.
Бих казал, че той ми беше духовен ментор.
И всъщност помня, че Джон беше много повече,
Достижими през това време.
Може да си поговорите.
И не вземаше много наркотици и алкохол.
Беше малко по-трезвен по това време.
Така изглеждаха, когато се преместиха в къщата на плажа.
и записаха "Хари"
В известен смисъл нещата се уталожиха.
- Да, нямаше.
същата лудост.
Но веднъж,
Но историята е, че се е запазила.
беше напълно лудо и лудо.
Алън Клейн и Фил Спектър се появиха.
за да прекараме деня там.
Така че, ние...
Те бяха там цял ден, а ние вечеряхме.
И тогава за първи път срещнах Фил.
Той е...
Беше параноик.
И го видях в Ел Ей.
Една вечер го срещнах в ресторанта.
Италиански ресторант на улицата.
Пиехме, говорехме и се смехме.
И изведнъж той седеше до мен.
И изведнъж почувствах това напрежение тук.
И казах:
Фил, какво е това?
Защото знаехме, че има оръжия.
Знаех какво е.
И той каза:
Това е пистолет.
И казах: "Вземи го!"
Студено е.
И го направи.
И това беше краят.
Но всички знаем, че един ден ще свърши трагично.
- Любопитна работа.
Какво странно, тъжно, опасно.
- Имаше ментални проблеми.
- Искам да кажа, че беше психично болен.
Без съмнение.
- Да, да, да.
Той е направил дупка в тавана на контролната зала, нали?
На сеансите на Джон Ленън.
Можеше да застреля всеки по това време.
Просто си помислих, че това е Фил.
Той прави странни неща като тези.
И бяхме по средата на ресторант с:
Където всеки би видял.
Така че просто, знаеш ли, беше като...
Фил, спри.
- Да.
- И част от мен знаеше, не му показвай страх.
- Да.
Мисля, че подсъзнанието беше друго нещо.
Не му показвай страх.
Поемете.
Поемете контрол.
Мисля, че най-уплашената...
почти целия ми живот, който съм бил,
беше в началото на 80-те.
Сега избледнялата рок звезда.
Бях в тях и беше доста късно.
и те бяха много, много.
И те отиваха...
го направи в стаята за игри в къщата.
Отвориха едно чекмедже и имаше пистолет.
Револвер в чекмеджето.
И този човек я размахваше.
Само по себе си беше много страшно.
Отвори го и извърти буретата.
И имаше един куршум вътре.
Имаше само един куршум.
И той направи така.
Той отиде с ръце.
и е дръпнал спусъкът.
- И можех да стана свидетел.
Той си е пръснал мозъка.
Слава Богу, че беше празна.
Но аз...
Знаеш ли, тази странност...
Това, което ще получиш, щеше да го получиш.
ме изплаши.
С кръгли пистолети.
Можеш да добиеш представа още през 70-те години.
че има възможност.
да направиш нещо напълно лудо като това.
- Абсолютно.
Искам да кажа, че не мога.
Не е ли лудо, че ние...
Никой от нас не направи нищо или не отговори по някакъв начин на това.
Всички си помислихме:
Добре, това е Фил.
- Това е Фил.
- Да, луда работа, а?
(Боб се смее)
И това беше като Джим Гордън.
който беше с Дерек и Доминоите,
който закла майка си.
- Недей.
Защото го познаваш малко, нали?
- Познавам го.
Той ме преследваше с нож.
- Да, точно така. - В апартамента.
- Не беше ли в Лондон?
Робърт Стигуд, който те спаси?
- Да.
Робърт се върна у дома.
Точно навреме.
Но Робърт беше голям герой.
Не беше ли и той?
- Този момент...
Той беше най-хубавото нещо, което съм виждал.
- Виждам.
(и двамата се смеят)
Не, но Джим, той беше...
той беше по същия начин.
И ние малко си тръгнахме, малко е странен.
Знаеш ли, просто не разпознахме умствените проблеми.
тогава.
И ето какво беше.
Един ден Джордж се обади и каза: Виж, трябва да ти кажа.
Ще те уволнят.
но не се тревожи.
Всичко е наред.
Това е хубаво нещо.
- Е, значи...
Цял месец чакам да ме уволнят.
И това, което бих направил, е...
Бих седял много на приема с Деби.
и си говорехме.
и...
Или просто ще си тръгна.
- и да отидем на шопинг.
- Да, направих всякакви неща.
Но помня, че някога ще ме уволнят ли?
- Просто се захващай.
Искам да се махна от тук.
Натали се смее.
И най-накрая стоях до нея.
- Да.
- долу и телефона и звънна.
и тя каза, добре, да.
Да, тук е.
Свали го.
И казал, Крис, Питър, който бил на
както и да му беше името.
- иска те горе.
Отидох, това е.
- Случва се.
Затова се качих горе.
И ще го направим перфектно.
Казах:
Каза, че съжалявам.
Казах, че съм изненадан.
Добре.
Слязох долу и казах на майка ти:
Най-накрая.
(и двамата се смеят)
- Вече сме в 70-те.
Какво следва за теб?
Питър Ашер ми се обади и ме попита.
ако се върна в Ел Ей да работя за него.
Той управляваше Джеймс Тейлър и работеше с Линда.
Върнах се в Ел Ей и работих за него около година.
И не знам как ме намери.
но по някакъв начин ме намери.
Обади ми се и каза:
Искаш ли да дойдеш в Ел Ей и да работиш за мен?
- Добре.
Сигурно не съм бил ужасен.
Не, не.
Мислех, че ме намери.
- много добър асистент.
- Не, благодаря.
Ерик Клептън, Дерек и Домино.
Приносът на Ерик за концерта на Джордж.
И в този Рядък случай, Ерик беше топъл,
грижовен, мил и много прекрасен.
Направих голяма преоценка.
Временна преоценка.
(Крис се смее)
Това е меката страна на Ерик Клептън.
Радвам се, че го видях.
Защото не беше най-великият от хората.
- Беше очевидно, че е тръгнал след теб.
Разстроих се заради Джордж.
Наистина му се ядосах.
И по това време бях през цялото време
с Дерек и Домино, които правят нещата си у дома.
Ерик ме помоли да им намеря апартамент.
И тогава останах там.
Аз им помогнах с някои неща.
Просто ще му се ядосам толкова много.
че се е осмелил да влезе във връзката
на теб и Джордж.
Това беше най-добрия му приятел,
или със сигурност някой от най-добрите му приятели.
Мисля, че много ви е ревнувал.
- Беше много обсебен от мен.
- Това, което наистина направи, беше питието му.
Пълен край.
Беше от питието му.
- Щях да говоря с теб за Бангладеш.
концертът на Бангладеш и как се случи това.
И вашето участие в това.
- Доколкото знам,
Рави се свърза с Джордж.
Написал ми е песен на име г-ца О'дел.
И песента наистина, честно казано, беше за Бангладеш.
Наистина.
Това се случи, когато...
по времето, когато Джордж изпя песента за мен.
И същото това лято.
е, когато той и Рави решиха, че е концерт,
Благотворителен концерт, събирайки пари по някакъв начин.
и концертът беше очебийния начин.
С Пати отседнаха в Ел Ей за лятото.
Използвахме офиса на Леон.
Отидохме там и купихме много от музикантите.
и един музикант на име Дон Никс, който е от Мемфис,
Имам всички певици.
Не беше трудно да накарам музикантите да свирят на него.
Отлитам за Ню Йорк.
и остана с Пати и Джордж.
Знаехме колко е важно за Джордж.
че това е...
че това е паднало както трябва.
Беше много важно за него.
Защото това е първото нещо, което той,
За първи път излизаше навън.
и е направил всичко сам.
- И къде е било заснето?
"Мадисън скуеър Гардън".
Беше толкова пълно.
Искам да кажа, че беше просто...
и публика го хареса.
Можеш ли да си представиш,
Щяха да видят.
всички тези знаменити музиканти в едно шоу.
Какво е чувството, когато някой пише песен за теб?
- Не ставай глупав.
(Крис се смее)
(и двамата се смеят)
- Е, имам. - Хората винаги ме питат това.
Разбира се, че го правят.
- И това ме питат.
- Няма да те будалкам.
- Искам да знам какво казваш.
Какво ще кажеш?
- Аз казвам.
Поласкана съм.
(Крис се смее)
Спри.
Не, поласкана съм.
И...
Сега не знам как да говоря както трябва.
- Това е дар, който никой не може да отнеме.
- Ето, можеш да го използваш.
- Благодаря.
- Няма защо.
Как се чувстваше?
когато чухте песента "Г-ца О'Дел"?
- Трябва да съм се замислила.
Колко мило.
Крис е...
Това е песен за Крис.
- Мисля, че това каза.
Джордж свиреше, когато бяхме в Ел Ей.
в къщата, която беше наел от Рики Нелсън.
Рики и Крис Нелсън.
И той свиреше.
И ти ми каза, това е толкова хубаво.
Знаеш ли какво ми каза, когато го изсвири за първи път?
- Какво?
- Ще те направя известен.
Така ли?
- Защо?
Искаш да си известен ли?
- Не съм.
Той искаше да бъда.
- Много смешно.
- Защо ли?
- Не знам.
Не разбирам защо хората искат да са известни.
Все още не разбирам.
Така ли?
- Хм,
Защото искат внимание.
Нямаха внимание като деца.
- Е, добре.
може да е това.
Разбира се, че е.
за да се чувстваш специална.
(плоски филми)
Сега, дефиницията на славата.
се промени радикално през десетилетията.
През 70-те и 60-те години,
използвайки термина известност, беше запазен само за А-листъри.
Беше специална йерархия.
специална група.
И не беше толкова открито, колкото е сега.
В днешно време можеш просто...
качи видео на котката или кучето си
и по дефиниция, предполагам, да стане известен.
(Оптимна музика)
Или котката с най-голяма надежда да запълни Филмор.
- И тогава някой ми каза, че "Стоунс",
маршал Чес си търсеше асистент.
защото Камъните щяха да дойдат.
и една година работи върху "Изгнанието на главната улица".
Когато започнем с "Бийтълс",
Абитуриентската ти работа изглежда много добре.
Така че иди в "Стоунс".
Това е следващата стъпка, нали?
- Да.
Отидох на интервю.
И разбира се, познавам Мик, което не болеше.
Една година работих за тях в Ел Ей.
Намерих тези къщи.
Хм,
и отново го направих.
- Да.
- Винаги правя текстове.
И просто направих всичките им лични неща.
Бях им личен асистент по това време, през цялата година.
И когато дойде време за турнето,
когато правиха турнето през 1972 г.,
Не ме включиха.
защото нямах работа на турнето.
Питаха ме:
Мик каза, че ще оправя нещо.
И го направи.
Обади ми се, след като бяха на път няколко седмици.
и каза:
Ще ми донесеш ли тези костюми?
че Оси Кларк е изпратила в Л.А. в Чикаго?
Отидох, добре.
И в крайна сметка работих върху турнето им.
Но беше много по-различно.
отколкото да работиш с Бийтълс.
Веднъж Рони Уд ми каза:
Ти си човек на Бийтълс, нали?
И казах, да, наистина.
Аз съм по-скоро човек на Бийтълс.
Камъните бяха големи.
Те бяха хубави и забавни.
но имаше още много.
Имаше още много наркотици.
Имаше още много, които стояха до късно.
Просто беше друга среда.
отколкото беше с Бийтълс.
Когато отидохме на главната улица.
и е сниман да ходи по главната улица.
който беше красив спомен, просто се разхождаше наоколо.
и всички бездомници си тръгваха.
Това "Стоунс" ли е?
И те тръгнаха след нас.
Беше много хубаво.
Беше нещо като:
Пати казваше:
Музикантите бяха като "Флейтистът" в едно село.
и всеки започна да ги следва.
на музиката им.
Така се чувстваше онзи ден.
Беше като...
- ние просто се разхождаме.
- Това е наистина добър начин.
от това да го сложиш, нали?
- Да, беше красиво.
И после се качваме в лимозина.
и да се върнем в Бевърли Хилс или Бел Еър.
е напълно не,
не беше в унисон с това, което правихме.
Ще ходим на партита.
Беше много забавно.
По време на турнето това беше проблема.
Всъщност, не бях на специално турне.
Това беше първото ми турне.
1972 г.
И общо взето, Мик и Кийт казаха:
Погрижи се за нас.
Така че, ако имаха перални,
прочистване,
Ще го взема през нощта.
и се връщаше в стаята ми.
Или ако имаха нужда от нещо, щях да го направя.
Не знам защо бях там.
като се замисля.
Звучи изтощаващо.
(Крис се смее)
Изтощително, стресиращо, вълнуващо.
в същото време.
- Определено беше ободряващо.
защото...
Искам да кажа, първо, всяка друга вечер.
или на всеки две вечери трябва да гледаш "Стоунс"
което беше чудесно.
И да пътуваш с тях,
те имаха собствен самолет.
И винаги имаше хора като Труман Капоти.
изскача на турнето, изведнъж.
И това беше доста интересно.
Но беше много изморително и стресиращо.
Обиколката.
Хората, които бяха на турнето, съвсем правилно,
Исках да се отърва от всичкия този сган.
защото имаше много хора, които пътуваха с нас.
които не бяха на турнето.
които не бяха част от турнето.
И така, те имаха голяма среща.
за да реши кой ще си тръгне.
И Мик, Кийт и Бил го направиха много ясно.
че не съм един от тях.
защото всичко, което направих в този момент, беше техния асистент.
Нямах какво да правя.
с истинската организация на турнето.
И те казаха "не".
И се прибрах вкъщи и си помислих, че може би аз,
защото имахме почивка,
и си помислих, че няма да се върна на турнето.
Просто е малко стресиращо.
И знаеш ли, не се чувствам нужна.
Така че не го направих.
Когато трябваше да се връщам, не го направих.
И Кийт ми се обади,
Мисля, че втората нощ те се върнаха на турне.
и каза, защо не си тук?
И казах, че не мисля, че мястото ми е там.
И той каза, да, така е.
Качвай се на самолета, ще се върнеш.
Това е доброта, която никога няма да очакваш.
и от двете.
И всъщност, Мик беше причината да отида на турнето.
защото не трябваше да съм на него.
Бях им асистент в Ел Ей.
Обади ми се след седмица и каза:
Ще отидеш ли на летището?
да отида на работа, да си взема нещата.
знаеш ли, костюмите им, които Оси Кларк направи,
Можеш ли да ги вземеш?
И аз казах, добре, къде да ги изпратя?
И той каза, просто ги доведете в Чикаго.
Можеш просто да ги донесеш.
Това ме хвана на турнето.
- Исках да ви питам за Мик Джагър.
Чух, че бил голям флиртувач.
- Разбира се.
Нямаше ли да си, ако беше Мик Джагър?
- Да, бих бил.
Да.
- Напълно се замесих с лекарства.
и алкохолът.
Не съм.
Никой не трябваше да ме въвлича в това.
Така че в "Стоунс" беше неподходящо време за мен.
защото до края на турнето,
Докато се прибера у дома,
Трябваше да се откажа от всичко.
Трябваше да се изсуша.
Но по това време никой не отиде в Анонимните алкохолици.
и никой не говори за рехабилитацията.
Не е имало клиника.
за да остане чист.
Така че не беше лесно.
И не бих могъл да остана така дълго.
Мисля, че една година без алкохол и наркотици.
- Да.
- Но беше изтощаващо.
но вълнуващо изтощаващо.
- Беше време, когато...
Да.
Да видим колко далеч можем да отидем.
- Да.
Така ли го видя?
- Мисля, че да.
Нямаше граници.
- Не.
Когато бях в Л.А.
В средата на 70-те години,
И в този момент бях в Ел Ей.
и отседна доста често.
ако не на Сънсет Стрип,
но обикновено в Континенталната къща "Хаят".
- Да, но това е пълна лудост.
- "Крис" в "Раят".
- "Къщата на бунта".
И хората се позоваха,
имаше много момичета, които общо взето...
Почти заживях в "Хаят хаус".
Значи са били там с група, когато са били вътре.
Да кажем, че Лед Зепелин е там.
И Лед Зепелин.
целият антураж на Лед Зепелин щеше да се премести.
"Дийп Пърпъл антураж" щеше да влезе.
Те ще се преместят при тях.
и те просто се превръщаха в тях.
Тези момичета, очевидно,
думата, която ги описваше тогава, бяха групички.
Тогава думата група не беше пренебрежителна.
непременно пренебрежителна.
- Не и в главата ми.
Но някои хора са се обърнали към вас по това време, нали?
- Не и тогава.
Така беше, когато написах книгата си.
че е...
- за първи път го чувам.
- Да, точно така.
- И така, какво беше твоето, знаеш ли...
Какво беше усещането ти за група?
- Трябваше да си помисля.
Защото преди всичко бях шокирана.
че все още ще използват думата "в".
Какво беше през 2009 г. или нещо такова?
- Така си и помислих.
Още ли не сме го предали?
Но после трябваше да си помисля.
И си помислих, че никога не съм се смятала за група.
Имам чувството, че съм работа.
Аз работих.
Проправях си път през всичко.
И имаше, абсолютно, самообявени групи.
Искам да кажа, Памела Дез Барес.
- Да.
Много от тези момичета казаха, че това съм аз.
И трябваше да уважа това.
И все пак, в същото време, малко се ядосах.
че са ме наричали така.
Но сега, знаете ли, моята...
както се справих с него, казах:
ако не бяха жените,
Така или иначе, мъжете нямаше да дойдат.
- Да, играхме на нашата.
- Така е. - По някакъв начин.
- И звучи смешно.
за да кажа това сега,
но те имаха статус.
- Да.
- Наистина са имали статус.
И особено в Л.А., която, както знаете,
- Особено, да.
Където беше Рок енд Рол.
Тези жени и тези момичета бяха част от цялото.
Всичко, което се случваше.
Те имаха своя статус.
Те имаха признанието си.
Знаеш ли, беше ама.
Това...
С другите неща, тази част...
Това беше част от феномена на времето.
- И има нещо...
отскоро някой ми изпрати статията.
който нарече:
като най-добрите групички от този период.
И това включваше и мен.
Благодаря.
И Памела Де Барес.
и тези, които очакваш.
Но имаше и Пати, Мериан Верен.
- Да.
Еха.
- Да, така че, ако...
просто са се присъединили и са се оженили или нещо подобно.
все още те нарекоха група.
- Трябваше да се махнеш и да спреш за малко.
и поеми дъх.
- Да.
Отидох на работа при един приятел в Ел Ей.
който имаше пътническа агенция,
които срещнах чрез Питър Ашер.
Една година работих за нея на турне.
И излезе с тези пътешественици.
Никой не го е правил преди.
И така, направихме тази малка крачка по-далеч.
Развих интелигенти.
за да може една група да отиде в града,
ще познаят всички ресторанти, които са близо.
Те, знаеш ли,
всички тези различни неща, които ще добавим към тях.
за да стане по-добре и по-добре.
И от това...
Бари Имхоф ми се обади.
който работи за Бил Греъм в Ел Ей.
и ме попита дали искам да излизам.
по време на турнето на Кросби все още Наш и Йънг.
Обиколката беше първата.
че имам отговорност за много неща.
Онзи път със "Стоунс",
Трябваше да се тревожа само за Мик и Кийт.
Но това беше за всички.
Пътуваше с четири банди.
- Да, защото...
така се разделихме.
- Да.
Различно управление, вероятно.
Разни единици хора с всеки от тях.
Различно е.
Всички имаха своя вид хора.
- Да.
Дейвид, кой пръв би си го признал?
беше истинска болка във врата.
защото трябва да има кръстосана вентилация.
Това са нещата, които се научават.
Трябвало е да има кръстоска на вентилация във всички хотелски стаи.
Не е лесно да се презентира.
Дейвид не хареса колата, която получи.
или е бил разстроен или нещо такова.
Така че той ритна.
Ритнал стената и си счупил крака.
- Динамично трудно.
Нали?
Мога да си представя, че е като да имаш котки.
- О, да.
- Да.
- О, напълно.
И това ми беше работата.
- "Сантана" и "Земен вятър и огън".
Това беше моят европейски опит.
- Да, това не е ли...
Невероятна комбинация.
- Да тръгваме ли?
Е, бил е в началото на Земята, кариерата на Вятъра и огъня.
Вероятно.
и още не са имали големите хитове, нали?
- Сантана беше голяма.
- Сантана беше голяма, да.
- Много в Европа.
И така, те го взеха с нас.
Той е един от най-хубавите хора, които познавам.
Толкова долу до земята.
Тогава със сигурност е бил.
Беше наистина интересно турне.
защото бях напредничав човек.
И помня, че отивахме в Югославия.
Загреб.
Ще взема ключовете от стаята и ще взема всичко.
Защото това ми беше работата.
И влязох вътре.
Всички ги вкараха в стаята си.
и човекът на масата.
Тези неща остават при мен.
Човекът на масата каза:
Харесва ли ви г-ца О'Дел?
Казах, че това са неща.
- Никога няма да забравиш. - Чудесно е, нали?
- Беше много мило.
- Това звучи страхотно.
Харесва ли ви г-ца О'дел?
(Боб се смее)
(Боб ръкопляска)
- Това е страхотно.
Харесва ми.
- Да, тези моменти се виждат.
Когато отидохме в Лондон, отидохме в къщата на Ерик и Пати.
Защото Ерик искаше да го види и Пати искаше да ме види.
Отидохме при Ерик и Пати и прекарахме нощта там.
И беше толкова хубаво да ги гледам двамата.
защото наистина се възхищават един на друг.
После работих с Флийтуд Мак, Фил Колинс, Дженезис.
И Фил, и Дженезис.
Лед Зепелин.
(Лед Зепелин играе)
Така че, който и да не съм имал през 70-те години,
Бях в началото на осемдесетте.
- В началото на 80те.
- Да.
- И така, Лед Зепелин.
Вашият опит с Лед Зепелин.
- Беше много кратко.
- Късо.
- Да, да, беше много кратко.
Мисля, че са го правили само защото са го правили.
концерт във Франкфурт, с който работихме.
- Да, след това тръгнахме.
След това на клуб.
Много дискотеки.
Боб Дилан.
(Боб се смее)
Искам да кажа, списъка, докато вървим,
докато вървим по пътя си през твоя живот,
списъка с хората, които имате.
не само да работи с,
в чийто живот сте били заплетени в плата,
Така да се каже,
от живота им.
И същото е и с Боб Дилан.
- Не мисля, че го оценявам.
Той не ми беше любим.
като Бийтълс, Камъните.
Това...
Аз го наричам святата троица.
- Да, работих с него.
святата троица на рокендрола.
- Какво беше впечатлението ви?
на Боб като човек?
Беше лесно да е наоколо.
Когато си на турне с група хора,
те стават целия ти свят.
Забравил си за всичко около теб.
А когато сте на турне,
дори и добрите приятели да дойдат и да се присъединят,
като че ли не ми стават.
Толкова се аклиматизирахте.
на тази малка група хора.
И това беше определено вярно с Боб.
Мислех, че с него е лесно.
Мислех, че това е една от най-лесните турнета, които съм правил.
- Някои жени са казвали:
че има много примамливо качество за него.
Намери ли това?
Мисля, че е като...
Описах го в книгата си като лошо момче.
които не сте очаквали.
В гимназията, с която не трябваше да се виждаш.
Така се чувстваше.
Беше нещо като Джеймс Дийн.
Да, той беше нещо като Джеймс Дийн.
Но срещнах майка му.
(и двамата се смеят)
Щом се запознаете с майката,
знаеш с какво си имаш работа.
И имаше най-сладката майка.
Искам да кажа, напълно нормално.
И така, мислиш ли, че Боб Дилан се преструва?
Или мислиш, че това наистина е част от неговата?
- Не, истинска персона?
- Мисля, че наистина е той.
Искам да кажа, кой знае?
Не бих бил,
Дори не бих тръгнал навън.
и да кажа, че знам какъв е наистина.
Не съм.
Но знаех какво е моето взаимодействие с него.
Бях със Сантана и Земята, вятър и огън в Европа.
И Бари Имхоф се раздели с Бил Греъм.
И Бари ми се обади,
Бях в Париж, мисля.
и каза:
Можеш ли да дойдеш в Ню Йорк и да направиш турнето на Дилан?
- Значи това е "Скачащия гръм"?
- Това е "Гръмотевичен гръм".
- Да, да.
Така че...
Мисля, че в нас имаше само малко сърце.
който знаеше цялата обиколка.
И така, започваме да работим върху това.
ще взема хотелите и всичко ще е наред.
Започнали са репетиция.
И те щяха да правят филм.
Да говорим за преувеличено.
В известен смисъл това беше перфектното нещо, което той трябваше да направи.
защото беше като пътуващ цирк.
Наистина.
И хората продължаваха да идват, да остават за известно време.
Всички бяха там.
Изтощително е.
- Беше като влака.
с много треньори, нали?
Да, и хората щяха да се качат.
в някои точки и след това отново слезте.
на гарата по-нататък.
И така, хората се качват и изчезват.
които се появиха на сцената в различни моменти,
Беше невероятно, нали?
- Беше невероятна обиколка.
Боб започна да носи бяло лице.
- Да.
- През цялото време.
И тогава всички останали започна да носят едно и също.
И беше много забавен да гледа на сцената.
На всяко пътешествие имах няколко песни, които ми бяха любимите.
А неговата - "Още една чаша кафе".
няколко едно след друго.
И все едно излизах зад сцената.
и седни и го наблюдавай.
Беше страхотен за гледане.
И днес разбирам какъв прекрасен поет е той.
Трябваше да направя втората обиколка на Дилан.
който щеше да е западния бряг.
И исках още пари.
Казах, че трябва да получа повече пари.
И те казаха: "О, не!"
Няма да ти платим.
И тогава започнах да разбирам,
трябва да се застъпваш за себе си на това място.
И мисля, че исках по 750 на седмица.
и изкарвах 500.
Казах, че няма да дойда.
Така че не бях на втората обиколка, когато започна.
И тогава Бари ми се обади.
- Те разбраха.
три седмици по-късно, това, което им липсва.
Да.
Мислиш ли, че можеш да се върнеш?
И съм стигнал до 750?
- Да, отиде си.
Добре, 750 и за ден.
Знам какво си мислиш.
750 на седмица?
Това не са много пари.
Сметката ми за безработица миналата седмица беше около 750.
И за тези от вас, които са навън,
Нека те светна малко.
750 през 1970 г. е еквивалентна на покупателната сила.
около 5 899,73 днес.
- Крис, имаш ли представа кой е този човек,
Кой случайно е разказвал за този филм?
- Нямам представа.
И тогава щях да съм известна като жена.
Да работиш с жени.
След това поех по пътя с Линда Ронщад.
Питър ме нае да излизам.
- С нея.
- Прекрасна е.
И поддържахме връзка.
Всъщност бях на път.
Последният път беше през 2004 г. с нея.
- Отново,
за два различни концерта.
Не на концерт, а на две малки турнета.
И по това време си казах:
Получавах магистърската си степен по консултиране.
и тя каза: "Моля те, върви по пътя!"
И казах, че чакам да получа магистърската си степен.
И тя каза: "Ела все пак!"
И го направих.
И тогава повече няма да го правя.
Беше твърде много.
да стоя сам и да кажа това,
в момент, когато жените наистина не са били такива.
Искам да кажа, че дори жените музикали, дори певици, са имали трудност.
Момичета, певиците са имали трудност.
Знаеш ли, онзи ден някой ми писа.
и каза, о, са Паул и Джон,
или Паул и Ринго са се забъркали в това, което правиш?
И е като "не".
(И двамата се смеят)
Не.
Сега мога да го направя сам.
Беше трудно.
В този бизнес нямаше много жени.
Бях единствената жена на турне.
Освен певиците.
Намери ли...
Искам да кажа, че изглежда, че всички са били много почтителни.
За теб през този период.
- Така ли?
Трябваше ли, един вид,
да има граници и граници.
Искам да кажа, че не е нужно да назоваваш никого.
Но с някои хора,
Намери ли, че трябва да си много повече?
на гарда с някои части от това.
Да си единствената жена на турне?
- Хм.
Е, всъщност, от цялото време, когато бях на турне,
Само един човек ми е трудно.
И тогава бях мениджър на Линда Ронщад.
А тя...
Човекът, който отговаряше за пътя й, общо взето,
Мразеше, че трябва да приема инструкции от една жена.
Това наистина го тревожи.
Но мисля, че най-вече, когато бях на път,
Имах различни роли.
Бях организирал.
Аз бях майката.
Аз бях приятелката, с която да си поговорим, когато те бяха разстроени.
Помощник-консултанта.
По това време имах много различни шапки.
но това беше женската част, която момчетата могат да дойдат и да кажат:
О, да.
Трябваше да внимавам с тях.
и съпругите не завидяха.
защото през повечето време нямаше да са там.
но те идваха тук и там.
Затова беше важно да им кажа.
че не съм заплаха за тях.
Поддържал съм връзка с различни хора.
Пате, общо взето, последователно.
Боби Уитлок.
С Мей Пан все още държим връзка.
Но когато излезе книгата ми,
имаше хора, които се обидиха.
че съм написал книга.
И така, тези приятелства си тръгнаха.
- Цялостното ти чувство.
за това, какво сте направили, какво сте постигнали,
хората, които познаваш,
Сега как се чувстваш?
- Много благодарност.
Мисля, че бях толкова щастлива, че имах опита.
да срещна хората, с които се запознах.
креативна.
Да им бъдат дадени възможностите, които ми бяха дадени.
И все пак, все още съм тази, която съм.
Идеята, че родителите ми ме оставиха да отлетя.
на 20 години в друга страна.
в момент, когато не беше...
Но хората не са го направили.
Оставиха ме да си вървя.
дори днес ми е много приятно.
И тогава се омъжих за англичанин.
и тогава имах сина си в Англия.
и в крайна сметка се върнахме в САЩ.
Но този път...
От 15 години не съм бил тук.
скъпа приятелка, Хилъри, която работеше с Ринго.
Веднъж ми каза:
Крис, ти все още си момичето от града.
Колкото и да го правиш,
все още излизате от този малък град от 500 души.
И мисля, че има някаква истина в това.
(Оптимна музика)
Аз съм единственият тук долу.
Кой няма да каже нищо за войната или ориза?
Това продължава да се отклонява по пътя си към Бомбай.
(Оптимна музика)
Смогът, който замърсява брега ни.
Отегчава ме до смърт.
Защо не ми се обадиш?
Мис О'дел.
(Оптимна музика)
Аз съм единственият тук долу.
Няма от какво да се страхуваш.
- Нещото за баща ти.
По това време това беше толкова уникално.
Виждаш, че никой не обръща внимание.
за това, че е там.
Той е като муха на стената.
От тогава видях няколко негови снимки.
Всъщност, това е най-любимата ми снимка.
Защото това е мястото, където имам хубава прическа.
с Джордж.
- Точно така.
- И когато аз...
Бях удивен, когато разбрах, че...
той беше направил всички тези снимки.
- Какво ме накара да гледам тези снимки?
Всички пушат.
Знаеш ли, променихме се в културата.
и къде сме сега.
А ако пушите, трябва да излезете навън.
Но мога ли да ви донеса една цигара?
- Да се надяваме.
(Тони се смее)
- Вероятно.
Или котката с най-голяма надежда да запълни Филмор.
(Оптимна музика)
А ти ме блъскаш, блъскаш, удряш ме по камбаната.
Тази вечер не е за мен.
Така че няма ли да ми се обадиш?
Мис О'дел.
(Оптимната музика избледнява)