Свалих го от YTS.MX.
Официално киносалон на ИФИ: ИТС.МХ
Много слаб, перфантастична, любов моя.
джинси, чисто чувство.
Стимулиращо, класическо, много голямо.
изключително силен, тропичен,
тропичен цвят.
Невидими, най-голямо удоволствие...
И без латекс.
Трябва да избираме.
Искам тропическа, зелена или ягодово.
Не разбирам цветните.
- Какво има да разбираш?
Това е маркетинг.
Разбирам, че искаш да е прозрачно.
Добре, да продължим както винаги.
Все още се придържаме към нашите малки буржоаси.
Не дай Боже да покажем малко гащета.
- Спа два часа, какво взе?
Ксанакс, бензодиазепин и диазепам.
Много Х и З.
Бих се придържал към обичайното:
със среден размер, смазана и прозрачна.
Да забравим, че не е много хубаво на първа среща.
- Да се появиш с кондоми в джоба.
- Няма да ни търси.
Ако издирването се извърши умело,
Това е като ласка.
Не, момчета, ще изглежда зле.
Но ако го направим, без да имаме такъв, ще изглеждаме като новаци.
И ще се гушкаме в леглото?
Защо не?
Да си вземем всеки вид кондом.
Животът е серия от възможности.
Защо не си вземеш по едно от двете?
Защо не търсим други форми на себе си?
Не ми харесва, когато се превръщаш в пола и многоженеца.
Прибави "поламоро".
Страх те е да се отърсиш от обичайните бинари?
Избери едно, късно е, чети ги отново.
Да.
Много слаб, перфантастична, любов моя.
джийнс, чисто чувство.
Елегантно, класическо, много голямо.
Извънредно силен, тропичен,
Тропически цвят.
Невиждано, най-голямо удоволствие, без латекс.
Ти избираш.
Аз настоявам за тропическа вода.
Просто плати.
Ще пропуснем дербито.
Утре е отегчена неделя.
Да, нека търсим щастие сред тъгата на хората.
Мислех си да хапнем кебап.
Странно е да отидем на вечеря у тях.
Бих искал да ям навън.
Така е по-добре.
Без да се тревожите за чека и да се прибирате у дома.
Вече сме хубава и уютна.
- Любовта не трябва да е приятна.
- Луда работа.
Мерили, Де Лука...
Ума ми е празен.
На последния етаж ще бъде апартамент 10 или 11.
Така че или Сала, или Кокумела.
Ако е Кокумела, аз си тръгвам.
- Да? - Пиро.
На последния етаж.
Боже, той е прецизен.
Не, момичета, много е тъмно.
- Да, като нощен клуб.
Харесва ми.
Замъглява ролите, слива самоличностите.
Помете сенките.
Всички си приличаме в тъмното.
Пак ли пушиш?
Загаси.
- Не, това е твърде много.
- Светлината горе, луда ли си?
Това трябва да е.
Чувствам се неудобно.
Може би е морзов код.
Свещите?
Покана за вечеря, свещи...
Всъщност не носим нищо.
Наистина ли?
Само се шегувайте, глупачки.
- Настоявам да имам свещи.
Този вид на пола и ботуши е малко двусмислен.
- Ние сме двусмислени.
- Скоро ще дойде. - В последния момент промени не стават.
Бих облякъл това.
Защо винаги трябва да го правим щастлив?
Това е просто дълъг пуловер.
Кратък, още по-двоен.
Женските животни правят абсурдни неща, за да привличат мъжете.
Точно така.
Поне фланелката на Че Гевара.
Червено и обикновено, но поне е революционерско.
Не.
Отворено е.
- Интригуващо.
Чакай, чакай, чакай...
Маргаритки, колко тъжно.
- Защо винаги ме омаловажаваш?
Задръж.
Лошата мисъл може да провали вечерта.
Нека всички го повторим.
Лошата мисъл може да провали вечерта.
Твърде късно е, когато излезе.
Хайде!
Хей!
Здравейте, влизайте.
"Ей"?
Защо казах "здрасти"?
Хей, ауч.
Браво на всички.
Добре ли си?
Изглежда нервен.
Натъква се на всичко като стършел.
Казах ти, че е много тъмно.
Не отново!
- Не забравяй, весела.
Спокойно.
Той е в нашия дом.
Ето ме и мен.
- Много ли е тъмно?
Търсех малък ефект.
В стил Караваджо, но не се получи.
Здравей.
Боже, каква накуцваща целувка.
В предучилищен стил.
Какви прекрасни маргаритки.
Наистина харесвам маргаритки.
Това е много кораво цвете.
Никой вече не ги купува като подарък.
Всички тези подаръци!
Вино?
Хубаво място си имаш.
Мога да кажа, че е твое.
Много цвят, много чувство.
И много сиво.
Твърде много сиво?
- Не, не.
Хубаво е, Грей върви добре с всичко.
Това е черно.
Той вече е напрегнат.
Внимавайте, момчета, тя е от "дървесните, тютюна, намекът за ванила".
За...
Добре, наздраве.
Какво има?
Аз страдам от фобия.
- Моля?
Виня една монахиня в началното училище.
Ако види разхлабена нишка, ще ни накаже.
и ни накара да стоим в ъгъла, защото сме непочтени.
Съжалявам.
Странно ли беше, че те поканих у дома?
Странно?
Не, защо?
Така няма да си резервираме маса в събота вечер.
Точно така.
- Беше хубава идея.
Без скрити цели.
Да, разбира се.
Просто обичам да си стоя у дома.
- Звучи така, сякаш имаме социални проблеми.
Така е и с хикикомори.
Искам да кажа, че обичам гнездото си.
- Тя ли каза "нист"?
Гнездото, като...
Имам предвид концепцията.
Искам да кажа, че всичко...
Гнездото.
- Да, гнездо.
Ще проверя лазанята.
Всичко друго, освен гнездото!
Без птици, моля!
Да вземем ножа за лазаня, да го кастрираме и да приключваме.
Какво правим?
Не го познаваме, той е непознат.
Колко често сме били на прага на един дом?
Колко често сме идвали в нечий живот?
ял е нечия храна, седял е на нечий непознат диван?
Кажи "здрасти" и "чао".
Не можем да се доверим на непознати.
Заемат място, нашественици, граници.
иска права.
В крайна сметка ти се превръщаш в странника.
Защо всичко се повтаря?
Ако това се случва, ще си легна.
- Малко гризачи.
Да налея ли още?
Защо не го накарам да го налива?
Да му сложим ли и чехлите?
Защо четехме книги на Карла Лонзи за феминизма?
Да му помахаш с обещание за бъдеще на припечената храна?
Той е гостенка.
Карла Лонзи не би хвърлила бутилка по него.
Сега имаме проблем с това кой налива.
Да налея ли, или ти?
Има ли значение?
Да.
Може би не, не знам, зависи.
Феминизъм или етикет?
Пренареждане на роли или любезно гостоприемство?
Отново тези монахини...
Не, Карла Лонзи.
Добре, ако това ще помогне, няма да имам.
Пийте, пийте.
Сервитьорът щеше да го изсипе в ресторанта.
Знаех си, че предпочита да се срещнем извън гнездото.
Хайде, момичета, успокойте се.
Бяхме невъзпитани да говорим за ресторанта.
Бяхме честни.
Хубава линия.
Тук е много по-добре, отколкото в ресторанта.
Вече го казах.
Не съм от тези, които ходят по ресторанти.
или пици, тратории, винени барове...
- Има много хора.
Дори в закусвалня.
Въпреки, че в днешно време вечерите изчезват.
Той е ужасен.
Но е толкова сладък.
Очакваш ли някого?
Гладна ли си?
Да легнем ли на масата?
Да не съм казал "Легни"?
Бих казал определено.
Но трябва да призная, че съм гладен и ще се радвам да си легна.
Ще донеса лазаня.
Наистина ли го казах?
Хайде, кой го каза?
Така ли?
Не, не ме интересува сексът.
Поне не сега.
Ти!
- Какво за нея?
- Знаех си, че си ти.
Трябваше да го разтърся малко, откакто тръгнахме с...
Помогни ми, Карла Лонзи.
Карла Лонзи.
Ще бъде дълга нощ.
Благодаря, че не ми се подиграваш.
Дай ми ръцете си.
- Ръцете ти.
Само за малко.
Благодаря ви за храната и подаръците.
"Итадакимашу".
Винаги.
Извинете, но не мога да помогна.
Не е смешно, но ме кара да се смея.
Добър знак е, когато някой се смее, нали?
Затова не се смея.
Наистина ли?
Преди два месеца щях да се обидя.
Защо винаги започваме с тези глупости?
Извинете ме, наистина.
Нещо повече, беше чудесно.
Играехме йога.
медитация, дълбоко дишане...
Да се пошегуваш, е много добре за теб.
Мисля, че също така е и интересна философия.
Бях центрирана.
в перфектна хармония с космоса.
И винаги намерих място за паркинг.
Примирие.
Беше добър.
Благодаря. - Бих казал, че точките са дори за сега.
Като дете бях в актьорски курс и се отрязах след два месеца.
Защо?
Не знам, не беше за мен, не се чувствам свободен.
Тази идея да се бъркаш в нечии други обувки.
Да говориш чужди думи, които не са твои...
Можем да отворим цяла глава за това, което наистина е твое, Лара.
Но няма да го направим.
Но има едно нещо, което помня, едно упражнение.
Застанахме на две прави, една пред друга.
и трябваше да си представяш човека пред теб, който става по-млад.
Трябвало е да си ги представяте като деца.
Бях заедно с този човек, когото не можех да понасям.
Но след като си го представях като дете...
Много се привързах към него.
Да се върнем към невинността?
Да, за невинността.
Към корените.
В нощта, когато кравите са черни.
Да опитаме.
Защото не ме понасяш ли?
Не, давай.
Добре.
Да се върнем назад във времето.
Защо си тръгвам по време на романтичен момент?
Съсредоточавам се върху боята на стената.
мирисът на супата, която сестрите са направили.
и се опитвам да си спомня честотата на Ватиканското радио.
Свилар, Манцини, Никка,
Анхелиано,Кристанте, Паредес,
Пелегрини, Довбик и Дибала.
Колко далеч стигнахте?
Дибала.
Когато беше на осем.
Наистина ли?
Какъв бях?
Срамежлив...
и щастлива.
- А като юноша?
- Не толкова щастлива.
- Типично.
Когато се преструваш толкова дълго и в крайна сметка вярваш в това.
Като това, което се случва с актьорите в твоите актьорски часове.
Точно така.
Ами аз?
Какъв бях като дете?
Ти беше...
Спокойно.
- Много темпераментно, пълнолетно.
През първата година от гимназията имах сериозна приятелка.
Няма начин!
Или ужасен консерватор.
Мисля, че е романтично.
Романтични и едногамни.
Бях нимфоманка.
Плашещо!
Спокойно, тя се шегуваше.
Аз ще взема Фокачата.
Колко често можеш да се чувстваш неудобно в живота си?
- Колко често?
"Немфоманка." Какво стана с теб?
Това смешно ли ти се струва?
- Малко. - Беше ли уместно?
Чувствителен, чаровен...
- Не започвай пак.
Стига ми толкова, ти проваляш всичко.
Аз ли развалям всичко?
Аз ли?
- Тогава давай, аз си тръгвам.
Заключени сме, не можеш да си тръгнеш.
Ето, на другата.
Харесва ми този израз: "Ще си вървя".
Имам чувството, че е светско.
Или този тук, мога да ги опитам всичките.
И ако ми се ходи, ще си тръгна отново.
Ще кажеш: "Отиде ли?" "Къде?" "На канапето!"
Вземи си малко фокачиа.
Тя се оригна.
- Не, тя го направи.
Това е знак за одобрение в Китай.
Не, не хълцайте, моля ви!
Боже!
Боже, накара ме да скочим.
Но това те излекува.
Чакай.
- Вероятно.
Понякога, когато съм сам у дома,
Аз ще го направя.
Да направиш какво?
Пищи ми.
Пищиш ли?
Пищи ми.
Не знам защо ти казах това.
Като се замисля, не съм казвал на никого.
Странно е. - Исках да съм честен.
И ние ли не правим странни неща?
Ако трябва да сме честни...
Хайде.
Ще пазите ли тишина?
- Върна се, ще донеса вода.
Съжалявам.
Ще извикаме ли в къщата?
Това нормално ли е?
Това прави ли ни да изглеждаме добре?
Трябва ти странно чудато нещо.
И все пак никой не ви харесва, ако нямате нищо против.
- Не, тя не знае, особено ние.
- Не ми пука.
Не, той е страхотен.
Моля те, нека си остане така.
- Малки глътки?
По-добре ли е?
- Не се получи.
Чакай, опитай това.
Можеш ли да пиеш на обратно?
Изпий го от другата страна.
Сложи си устните тук...
Водата трябва да докосне небцето ти.
Не съм сигурна...
Да видим.
Извинете ме.
Има дъщеря и съпруга.
Какви глупаци сме!
Той е женен, още един!
Кой е спрял да взема стабилизаторите на настроение?
Ти си този, който е обсебен от недостъпни мъже.
Не, не, нямам нищо общо с агресорите.
Обичате да страдате, да бъдете останалите, които никой не избира?
Взеха ги лесно.
Тя не говори глупости.
Те са заети, ние сме свободни.
Безгрижен и нещастен.
Перверзни динамики, които винаги са се случвали.
Като Луиджино, който ни подведе, докато излизаше с друго момиче.
Закле се, че излиза с учителката.
Не четете ли вестници?
Той ще се върне.
Ще говорим по-късно.
Какво искаш да кажеш с това, че тя харесва Мая?
Скъпа, заедно гледат само един филм.
Върви и се присъедини към тях на канапето.
Скъпа, спри да плачеш.
Разбира се, че те харесва.
Валерия винаги ти е била най-добрата приятелка.
и Мая няма да я открадне от теб, не се притеснявай.
Не, Мая не е кучка.
Не ми харесва този език.
Защо искаш да си ходиш?
Хайде, Роза.
Звучи като страхотен баща.
Вече каза: "Той би бил страхотен баща"?
Ще се успокойте ли всички?
Няма венчална халка.
Смазани дрехи, безплатно в събота вечер.
Той е сам по своята милост.
И дъщеря, която му се обажда в 22 часа.
Ние не крадем татковци от малки момичета.
Въпреки, че можем просто да ги прецакаме.
Ще го върнем.
Не, ние не го правим.
Децата искат мама и татко заедно, не да се разделите.
Представата за семейството като кутия щастие се надценява.
Всички сме анализирани, благодарение на родителите ни.
Визията на детето е:
да страдаш, да умреш от отегчение, да се чувстваш сам...
но се дръж заедно.
Това е всичко.
Децата са лоши хора, себелюбиви.
Понякога и ние можем да сме себични.
Егоист си през цялото време.
Какво искаш?
Няма да съм господарка отново.
- Твърде рано е за "царя на живота ми".
Да имаш неясна представа не е лошо.
Човек, който е сияен, стабилен, ярък.
На практика лампата на масата.
Учтиво.
Сантиментално.
- Вити, трябва да се смеем.
Дълбоко, но не и обсебващо.
- Не, не е обсебващо.
- Чувствителен.
Кой винаги ни гледа и слуша.
Кой пее и свири?
С велосипед?
- Добър баланс...
И този въздух... малко като в небостъргач.
Той не съществува.
Какво ще правим дотогава?
Нека да чуя.
Но ти си неразделен.
Винаги ще имаш Валерия и тя ще те има.
Дори да си намериш приятели.
Не, Роза, тя не може да те обича сама.
Добре, но малко по-малко, защото е кучка.
Не, няма да дойда да те взема.
Роса, иди да гледаш филма с тях и се изправи пред тази ситуация.
Довиждане, скъпа.
Защо се превърнахме от "нашата малка принцеса" в "тежка любов"?
Защото не сме се ебавали от шест месеца.
Така е честно.
Съжалявам.
Предполагам, че е бил баща ти, дъщеря ти.
Не позволявай на гласа ти да надраска думата "дъщеря", по дяволите.
Не исках да подслушвам, но го направих.
Винаги имам двама или четирима приятели.
Не знаех.
Браво, уверихте я.
Може ли да говорим за бившата жена?
Така е и трябва да й кажем сега.
Обикновено аз съм този, който я успокоява и моят...
Бившата ми жена ме окуражи.
Той го каза!
Сега доволен ли сте?
Е, имаш перфектна разделия на ролите.
Колко красива може да е двебуквена дума?
Хубаво е, че ти и бившата ти...
Махни тази усмивка от лицето си.
...намеряли са това за дъщеря ви,
да бъдеш бивш...
Кажи го отново.
Понякога да си баща и приятел, а не просто майка...
може да бъде...
знаеш ли...
Неадекватно!
- Поносим.
Удобно ли ти е?
Анахронист.
Не...
Снизхождение и добро здраве.
Непочтено.
Утешителни са.
Избери едно, изглеждаш глупаво.
- Браво.
Удобно ли е?
Защото, от една страна,
но от друга страна,
може да стане...
Неефикасен.
- Неефикасен.
Благодаря, Лара!
Предполагам, че нямате деца.
Кажи му, че паузата е ужасна.
Зависи.
Какво искаш да кажеш?
- От какво?
Не зависи, искам да кажа не.
Засега ще видим в бъдеще.
Да имаш дете е...
Хубаво е, но е и...
- Не знам.
Дори филми, книги и приказки да се опитат да обяснят как да бъдат доведени децата,
Нямаш представа, докато не получиш.
Мислех, че е достатъчно да ги обичам.
Не, лесно е, поддържа ги живи.
Опитвам се да запазя цветята си живи.
- Изглежда, че не те обичат.
Дъщеря ви живее ли с майка си?
Имаме общо попечителство.
Не е имало травма.
Кога?
Скоро, но намерихме решение.
Какво стана преди?
Всяка вечер се качвах в колата и карах до тях.
"Всяка вечер" е жалко.
Не всяка вечер, но често.
Още е жалко.
Понякога.
Понякога карах до тях и...
Седи там с часове, гледайки нагоре.
в осветлените прозореца на стария ми живот.
Исках да се убедя, че още е там.
Че всичко е наред.
дори и без мен.
Колко страшно!
Чудесно.
Извинете ме.
Искаш ли да я депресираш още повече?
Не може да стане по-тежък.
Искам черен мотор.
Искам да воня като мъж.
Защо винаги трябва да се крием?
Защо трябва да има чувства като на жена?
Треперя и ще си го призная.
- Той чувства чувства.
Нямам намерение да воним като мъж или да се клатя.
Може ли да се концентрираме, моля?
Ето ме.
Съжалявам.
Не, съжалявам, не исках...
Не, не, не се притеснявай.
Просто тази идея...
да се грижи за някого, без да знае, че е...
Трогателно е.
Предполагам, че трябва да се грижим за хората.
Знаеш ли от какво имам нужда?
Не.
Като се погрижа за мебелите си.
Заинтригувайте се.
Така ли?
Щастлив съм, когато ги купувам и когато ги продавам.
Забавна усмивка.
Не, без зъби.
Начислявам цяло състояние за някои неща, с надежда, че няма да ги продавам.
Но това е моят суперего саботьор.
кимни, сякаш разбираш.
- Сигурен ли си?
Да, разбира се.
Понякога, когато съм сам в магазина,
Представям си всички хора, които са притежавали мебелите.
Отегчен си от тези мебели!
Представял ли си си живота на другите?
Лъжеш!
- Разбира се!
Знаеш ли какво правя?
Затворих си очите...
и започни да мислиш за домовете им.
техния живот...
семейството им...
Защо не я целунаме сега?
- Децата се крият под тях.
Не можем, очите й са затворени.
Тези мебели, цветове, които са имали с течение на времето...
Много сте любезен.
Обектите на тях...
На кратко, никога не съм се чувствала сама.
Защото момичетата изчезват, но мебелите остават.
Дамите-котки са душата и живота на партито в сравнение с нея.
Ненадейно всички забремениха.
Една седмица говорят за щастливи часове.
и другата седмица говорят за
Знам за тях.
А ти се превръщаш в странния.
Странно ли ти е?
Да бъда ли честен?
Харесвам живота си.
Работата ми, магазинът ми, свободата ми...
Да бъда ли честен?
Завиждам ти.
Не ме разбирайте погрешно.
и не мога да си представя живота без нея, но...
Без разговори, без ваксини.
без странни коремни обриви.
Без рождени дни с буйни замъци.
Приемаш го за сигурно, че няма да имам деца ли?
Не, не, не исках да кажа това.
Както и да е, замразих яйцата си.
Замразих яйцата си.
Много жени го правят.
Знаеш, че са там, в случай, че един ден...
Какво?
Нали не мислиш, че са във фризера?
Не, разбира се, че не!
- Не знам къде са.
Предполагам, че се пазят някъде в 146 градуса.
И са малки, нали?
- Яйцата?
Малко, кръгло...
Всъщност, точно като яйца.
Видях им снимка...
Искам да кажа, на ехографска снимка.
Но вече не беше с форма на яйца.
Беше по-овален.
Отново се е объркал.
Този път е много зле.
Не трябваше да ти казвам, нали?
Както и да е, ти ми каза.
Суперего саботьор, саботьор на Суперегото...
Сигурно отново е дъщеря му.
Това хлапе вече ме ядоса.
Всичко наред ли е?
Нещо такова.
Трябва да кажем нещо.
Роса искаше да си тръгне от партито по пижами преди това.
но я убедих да остане.
Обадила се е на майка си, иска да я приберат.
Казва, че не е трябвало да настоявам.
защото Роза остана там, за да ме направи щастлива.
Аз трябва да разбера.
Върви да я вземеш.
Не, по-добре не.
Мисля, че трябва, поне й изпрати съобщение.
- Защо настоява?
Виж, така или иначе ще каже не.
Често говорим, но имаме предвид точно обратното.
Не и тя.
Ако не знаеш как работи, защо се опитваш да ни помогнеш?
Ще дойда с теб, ако искаш.
Съжалявам.
- Не исках да настоявам, съжалявам.
Да отидем с него?
Ще си имаш дете и после ще можеш да говориш.
Понякога обичам да преувеличавам.
Позволени сме да сме ужасни тук.
Да, но не е хубаво да живееш с мисли, които те отвратят.
Отвратен съм, че изоставихме Роса за тази среща.
Идеята беше: "Научи се да се оправяш сам."
Откога станахме вентилатори на "Монтесори"?
Откакто не сме се ебавали от шест месеца.
Отдавна не сме се виждали.
Изглеждаш замислен.
Никога не знаеш как да се държиш, когато имаш дете.
Една дреболия може да се превърне в травма.
но разбираш само, когато излиза с 50-годишна наркоманка на име Шатила.
Винаги ли се тревожите за децата си?
Не, аз съм по-уравновесен с тях.
Не ми каза в кой отдел си.
Не е отдел, аз преподавам.
Гимназията!
- Не се престаравай.
Благодаря.
Ще донесеш ли виното?
Преподавам история и философия.
Бих могъл да преследвам университетска кариера.
но има твърде много съревнование.
- Както казах и преди, страх ме е.
Без да съжаляваме?
Съжалявам.
Много.
Всеки път, когато отидем в клас с всички хормони и миризливи крака.
Но ние няма да й кажем това или нещо друго.
Не.
- Не, не съжалявам.
- И няма план Б?
Да отидем навън.
Виж какво ще ти кажа.
Да забравим за "Аз съм това, аз го правя."
В крайна сметка рискуваш да докажеш, че си постигнал нещо.
Вместо това, можем да си вземем лека вечер.
Иска да се ебава.
Знаеш ли "Американската лекция" на Калвино?
Той не иска да се ебава.
Да, разбира се.
Лекарството не е повърхност, но...
Но...
Чакай малко.
- Летене...
Блъзгане, а не полет.
- На първо място.
Блъзгайки се над нещата...
Тогава за Калвино.
За Итало.
На кого му пука за Калвино?
Никой не може да ни затвори устата.
- На нас, на него, на света, на всички.
Какво е това?
Какво беше това?
Мисля, че има мач.
В събота?
Да.
Мисля, че е вътре в себе си...
Знаеш ли, когато два екипа от един и същи град...
- Дерби, точно така.
Звучи сякаш някой го е забил.
- Кой ли?
Искаш ли да го гледаш?
Свилар, Манцини, Никка.
Анхелино, Кристанте, Паредес.
Пелегрини, Довбик...
Не съм голям фен.
Искахте да го видите.
Искаш да го гледаш ли?
Той се появи въпреки дербито.
Да му помогнем.
Хайде, да видим мача.
Виж, това не е...
- Няма проблем.
- Имаме само 10 минути.
Десет минути светлина.
Всъщност аз...
Носиш ли спортния канал?
Не, но ти имаш.
Да, мисля, че...
Чакай...
Ето ни.
Едно на нула.
За другия екип.
Да, но...
Дербито е като всеки друг.
Защо не изберем и екип?
Да си фен звучи забавно.
Отивам на игри.
да се качваш на автобуси, влакове и да страдаш!
Фенове на безделниците, димящи бомби, сражения, забрана на стадиона!
Долу полицията!
Момичета, мисля, че вътре има един хулиган.
Както и много химични вещества.
Защо винаги разваляш всичко?
Играел ли си футбол?
- Каква позиция?
Добър ли беше?
Всички казват, че са добри.
- Какво стана? - Ще каже, че е ранен.
Ранен съм.
Наистина ли?
Палуски ме повали отзад и скъсах сплит.
Кариерата свърши.
По дяволите.
- Да, паднах, когато бях на 14.
Стъкла на стената, когато се качих.
Бях на десет, белегът е голям с мен.
Виж това.
Бях на осем, майка ми прилоша.
Сцепете си веждата.
Ето.
Стар политически белег.
И аз имам политически белег.
Отстраняване на татуировки.
- И преди имаше сърп.
- Комунистките монахини отново ли?
Един от тези, които вярваха в комунизма до края, аз го направих заради него.
Преди няколко години реших да махна сърпа.
Сега вярвам само в чука.
Това фурна ли е?
Не, това е сигналът.
Да?
Не.
Слизам долу.
Съжалявам, трябва да слизам долу.
- Давай, няма да се бавя.
Веднага се връщам.
Толкова много полезни неща.
Това е рибешко.
Няма нищо от магазина.
като този кренвирш с морков.
Имаме три и не ядем моркови.
Може и да е непостоянна.
Мислех, че всички са мъртви през 70-те.
Добър спор, много интересен и авантюрен.
Но се концентрирам по-силно върху факта, че сега е 22:30 ч.
Някой е звъннал и е долу.
Поне веднъж съм съгласен, че сме тук сами.
В студа, в дъжда, с висока треска.
бос, сирак, изоставен.
Какво, по дяволите!
Съжалявам.
Току-що препрочетох "Малкото момиче на мача".
Обещахте да се откажете.
Пристрастяването е ужасен звяр.
Във въздуха има покрусения.
Достойнството е преди всичко.
Саботьорът на Суперегото!
Заседна ми в главата.
Кой е този?
Не и по това време.
- Да не забравяме знаците.
Лоша поличба.
Ерос и Танатос, повече танатос, отколкото Ерос.
Каква досада.
Много остаряваш.
Повярвай ми, нека да видим.
Лош късмет.
- Не се тревожи.
Как върви?
- Не съм сигурна.
Случват се такива неща.
Къде е Ромео?
Ромео!
Къде отиде?
Ето го!
Какво има?
Имам чувството, че съм наказан, но не съм направил нищо лошо.
Това чувство се издига в гърдите ми.
От пеперуди до гастрит...
Не мога да те гледам така.
Хайде...
Победени сме.
Но не съм се надявал много.
Просто терасата й...
Представях си...
Можеше да направим уистерия и жасмин веранда.
С прекрасните им ухания.
И докато пием студено вино "розе",
само една капка, но не много силно.
С едната ръка ще видим дома й, а с другата ще й масажираме краката.
Цял ден се събира.
Уморена е, благодаря.
- Добре, но какво ще кажеш за дъщеря ни?
Тя не ни е съпруга.
Ако харесваме някого, тя ще се адаптира.
"Ако харесваме някого, тя ще се пригоди"?
И тя може да седи на терасата и да си пише домашните.
Когато имаш веранда, всеки може да я използва.
Защо тази идея да се сложи верада в тази къща,
който не е наш, изведнъж стана толкова важен?
Някой може ли да обясни?
Поне веднъж показахме въображението си.
Това е дестабилизирана и опасна мечта.
Ето ме.
Всичко наред ли е?
Да.
Съжалявам.
Съжалявам, но не знам защо се появи така.
след два месеца с подарък.
Но няма да се забърквам в тази ужасна история, която така или иначе свърши.
Поне за мен.
Не се тревожи, няма нужда да обясняваш.
Казва, че е оставил жена си.
И какво от това?
Слушай, предполагам, че сега ще искаш...
да се прибера у дома.
Разбирам.
Може би трябва да си вървя.
Може да е отвън.
Не бих искал...
Не е от хората, които чакат отвън.
Никога не съм срещал такъв човек.
Спри да изглеждаш като Бамби, който е бил заслепен от фаровете през нощта.
Безполезно е.
Хайде, кажи нещо.
- Защо не говори?
мексиканска ситуация.
Колективна апнея.
- Не мърдай!
Ще ти дам малко време.
Да вървим тогава.
Добре, да.
Какво ще кажеш за сладоледа?
Не гледай във фризера, за Бога.
Нямаш представа, тя иска да останем.
Тя ни каза да си вървим.
Но тя имаше предвид: "Хвърли ръцете си около мен.
Направи ми малко чай и ме слушай.
От нея ли е взел всичко?
Защо си тръгва?
Защото така му казах.
- Но искаме да остане.
Да.
Добре...
Защо не го отвориш?
Какво?
Мисля, че знам какъв е.
Машини за кафе.
Да разберем.
Лара, търсиш си неприятности.
Добре, да го отваряме.
Да, да го отваряме.
Наистина ли отваря подаръка на бившия й?
- Героичен е.
Да отвори подаръка на бившата си?
Хайде, вечерта е съсипана.
Да се оттеглим с чест.
- Чакай малко, да поиграем малко.
- Не съм сигурна.
Може да е купил евтиния.
Забавен си, като руските кукли.
Не прилича на кафе машина.
Не.
Може би само капките.
Да я отворя ли?
Казах ти, че е проблем.
Как смее да го прави?
Как смее!
Един идиот, който ти дава пръстен, все още е идиот.
Пръстенът не променя нещата.
Един диамант не отменя глупостта и неадекватността.
Разбира се, че не.
Колко арогантно!
Вече не е романтично, а арогантно?
Време е отново да се правиш на мъртъв.
Чакай да свърши, събуди ме след 500 години.
Не го искам.
Не ми харесват пръстените, не ги нося, а пуловерите ми.
Искам си моите неща, неща, които той не може да понесе:
моя музикален играч, кафемашината ми, моите кожени подложки за баня...
Защото ми харесва.
Хубаво.
Възбужда ме, когато се ядоса.
Аз също.
Нещо такова.
Аз наистина...
Тъжна ли?
- Не, аз...
Страх ме е.
Уплашени от факта, че двама души могат да бъдат заедно повече от година.
- и никога не се разбирайте.
Мисля, че разбра, че нямаме време за алчни мъже.
канибали на чувства?
Да махнем всички съмнения.
Хайде, време е за "вие".
Не ви разбирам, момчета.
Защо винаги бъркаш номерата, времето,
жестовете, думите, защо?
Не мога да повярвам, че след всички тези десетилетия и столетия,
нямате представа какво искат жените.
Защо?
Не реагирай.
Позиция на Търтъл, главата надолу, нито дума.
Ти...
Ти си безразсъден, ти си...
Недалновиден, ти си...
Всички сте разсеяни!
- Не всички.
- Не съм безразсъден.
Кажи ми какво нося.
- Не, не се обръщай.
Кажи ми какво нося.
Мисля...
- Чакай.
Чакай, ще чакам.
Определено пола.
Първо, пола.
Точно така!
Цветна?
- Кратки.
- Малко ли?
"Стършели" не е цвят, деним.
Тогава?
Не, бургундско е.
- Сливата е бургундска.
Сливата е бургундска.
Не, сливата е слива.
Прозрачен е.
Той го знае.
- Не е много ясно.
Искам да кажа, не вулгарно...
Чисто е.
Кардиган?
Сложил си я само когато си излизал.
Добре, обици?
Обици...
Носеше ли някакви?
Обици, да...
Дълги, дълги.
- Дълги. - Не, нямам пиърсинг на ушите.
Казах ти!
Странно е.
- Всички са с пиърсинг на ушите.
Прически?
- Дълго е.
Чудесно.
Добре. Чорапогащи?
Не бъркай чорапогащника.
Няма да го получи.
Мрачен, 20 по-опасен.
Това ли е цената?
- Откъде знаеш?
Да го кажем.
"Тъмни 20 по-непроходими чорапогащници."
Мрачен 20 стелажи.
Четиридесет, но не е зле.
Добре, добра работа.
Черни, четири-сантиментални токчета.
Добър е.
Мога ли да се обърна?
Добре.
- Можеше и да е по-лошо.
Не ме гледай така.
- Какви? - Очарователни.
Не е смешно.
С какво съм облечен?
Кафяво кордорано сако.
изтънял, с разкопчана риза.
Да продължавам ли?
Не е закопчаване...
Как е възможно абсурдния пръстен на г-н Злият,
който ни използва цяла година.
да не е превърнала неловката вечер в победа на съучастничеството?
- Той пое риск.
- Символично, бисквита, хайде.
- Не е ли силно?
Това е лайка.
Вкусно!
Тя каза, че не е силно!
Измислям поема.
- Тя е луда. - Кой не е?
Кой е този с пръстена?
Властелинът на пръстените.
Някой, който ни е направил голяма услуга.
Брат, герой.
Не се държи много добре, но... пълна благодарност!
Винаги е лош ден за някого.
Поне не и за нас.
Проблемът е, че любовта те прави глупав.
Аз особено.
Защото ако сте бдителни, можете да кажете от самото начало.
Всички грешки са там.
Те са видими.
Просто трябва да ги прочетеш.
Да, но каква болка е да изровят всичките си грешки.
Да, но избягваш хиляди екзистенциални въпроси.
когато е твърде късно и си загубил всеки къс от свястно съществуване.
Дори не знам защо ти го казвам.
Почти не те познавам.
Спокойно, и ние не се познаваме.
Това може да направи нещата много по-прости.
Изключете си главата.
Колко неблагодарно!
Той не ни заслужава!
Изключи си главата и виж какво ще стане!
Ще се успокоите ли?
Тактика, стратегия, начин... Това нищо ли не значи за теб?
Обичам те, имам еротични сънища за теб.
но спри да се ебаваш с мен и ме остави да си върша работата.
Сега ще каже: "Когато стане трудно..."
Не искаш ли да си изключиш главата?
Ще се отървеш от цялата си неувереност.
Уязвимостта ти, страховете ти, безпокойството...
Тежък е.
Да, но е хубаво.
Мразя хора, които не се колебаят.
Попадам в състояние на разпространяване на еуфория.
Какво е, сън или секс?
Подозирам, че сте един от тях.
който си задава много въпроси.
А ти се тревожи.
На път си.
Ти си жив, това е хубаво.
Трябва да разбере, че е време да ни целунат.
Хубаво е, но понякога...
Тогава ще го целуна.
Това може да е трудна работа.
Не мога да се отпусна по време на първата си целувка.
Спокойно, ще го целуна.
Много ти лигите.
Аз лигите ли?
- Малко.
Сега ми кажи?
За съжаление тук е...
които няма да ни чуят.
Опитай се да го кажеш, "Искам да съм щастлива."
Не.
Или...
"Утоли безпокойството ми."
- Защо не ни целуна?
Или...
"Моля те, не ме карай да се изчервя."
Изчервил си се.
Виж, прав съм.
Едно, две, три...
Успех!
Хайде!
Да!
- Точно така!
Точно така!
Внимателно.
Спокойно.
- Харесва ми да започваме.
- Така е.
Не можеш да вземаш всички решения.
Ще те бойкотираме.
Ще мисля за мама.
- Не и мама!
Не!
Не и мама.
Ял ли си?
Мамо, махай се от тук.
Какво има?
- Нищо.
Какво каза?
Кажи го ясно.
Тези хубави неща, които й прошепваш в ушите, кажи ги ясно.
Да ги чуем и тях.
Трябва да ги кажеш ясно, а не да ги мънкаш.
- Не съм го казал така.
И тя каза: "Какво каза?"
- Не съм го казал така.
"На мен ми харесва уханието ти."
И тя каза: "Извинете, не разбрах."
Поезията свърши, а аз се махам.
Добре, ти свърши твоята част, а аз моята.
Направи го както трябва.
Няма да вляза със светлина.
- Ръцете ми се потят.
- Сърцебиене. - Емоционални сме.
Това е знак на слабост.
Питахте я какво харесва?
Не сме в бара!
Хубаво е, когато попитат.
Да ни завърже.
Завърза ли ни?
Да опиташ нещо ново.
С какво?
Не и с връзки за обувки.
- Мога ли да му кажа?
- Мисля, че говори за...
Мисля, че иска...
Ще ти покажа.
Така ли мислиш?
трябва...
Може би заедно ще можем...
- Наистина ли?
- Не го е получил.
Да, да...
Извинете ме.
Кой е решил да дойде?
Е, какво?
- Не гледай мен. - Ти винаги вземаш решения.
Не и този път.
Беше моя идея.
Негова идея?
- Защо?
Беше много рано!
Засега беше добре.
Трябваше да продължим.
Много се бавихте.
- Не, не е добре.
Освен, че почти успяхме.
- Остави ни да висим?
Нямахме време да се преструваме.
Този човек е луд.
Не, не е добре.
Така или иначе еднозначните оргазми се надценяват.
Но не и редуващи се.
Ти си виновен.
Да, бъркаш ги с това "да, да, да".
Трябва ли да кажа "не, не, не"?
Може би "може би"...
Сега аз съм виновен!
Може да е объркал нещо и да е казал...
Или ела, или не, няма сива зона.
Неприемливо е.
Да не го превръщаме в идеология.
Не е идеология, а лицева.
Дразнещо е.
Като удар от пеперуда.
- Това какво общо има с...
Отивам...
Поне не стенеше.
Можеше да се преструваме.
- Тогава ще си помисли, че е станало както трябва.
Без преструвки!
Чакай, чакай, чакай.
Бяхме твърде груби с него.
Трябваше да изчакаме.
- Не бързай толкова.
Тихо, трябва да се фокусирам.
Точно така.
Браво.
По-надясно.
- Мое или нейно право?
Не, не така.
Давай, това е добре.
Свързване с очите.
- Не е толкова лесно.
Не гледай, концентрирай се!
Хайде.
Хайде, момичета.
- Развълнуван съм.
- Клаустрофобия.
Потя се.
- Можем да яцелуваме.
Продължавайте така.
Вдишвай, издишвай, вдишвай...
- Превъзбуден съм.
Стисни си краката.
Да ги притиснем.
По-решителен.
- По-решително, глух ли сте?
Всичко е замъглено!
Хайде, да вървим, почти сме там.
- Да.
- Да!
Почти там!
- Да!
Почти там!
Така че...
Полугръцки, полухидалго.
Левантин.
Това са големи думи!
По-скоро италиански южен селяндур.
Но звучи добре.
Какви тъмни очи имаш.
Ти ли си малката Червена Шапчица?
Тъмните очи са моята гибел.
Никога не се знае откъде започват и къде свършват.
Имам най-хубавите си любовни авантюри с тъмни очи.
Много?
Хубави ли са?
Три.
Искаш ли копие?
Това е типично след секс.
- Точно така.
Да.
Излизах с един човек, когото срещнах в Бристъл по време на "Еразмус".
последвани от две години "Ще те видя, ще ме посетиш."
Сърфист от Тропея, който озаряваше ваканциите ми три години.
и сицилиански архитект.
Очарователни, както могат да бъдат само някои сицилиани.
Но е много далеч.
Подсъзнателна тактика, за да не се забъркваш?
Кой знае?
В сравнение с теб, аз съм банален човек от сополите.
Стажант по дентален труд.
В същата сграда, "Стейруей А", "Стейруей Б".
Преподавател по история на изкуствата.
няколко незначителни любовни авантюри и една съпруга.
Не, чакай.
Книжар от Остия, който си изгубих главата.
но беше краткотрайно.
муден, нестабилен, непредсказуем и ненадежден.
Звучи ни като добър приятел.
Внимание, краката ми... замръзнаха.
Внимание, това не ме тревожи.
И на мен не ми пука, че гледам телевизия в леглото.
Или да пушиш в леглото.
Или вечер в леглото.
и да е заобиколен от трохи.
И още нещо:
Наистина обичам кожени подложки за баня.
Глупачка!
- Тези, в които се самозабравяш.
Защо ме караш да си взема куче?
Куче?
Да.
Трябва ми тоалетната.
"куче" ли каза?
- Да. - Издадохме страхотно представление.
Изтънчен и напрегнат, а тя казва "куче"?
Ти каза: "По дяволите, тя се върна с "куче".
Не, имаше предвид куче, защото е нещо за нас.
нещо меко заделяне.
да ударят, подушат и целунат.
Слюнката ми свърши.
Да признаете на първия, който дойде?
Да говорим за кучета?
Ние сме добри любовници, но като говорители...
Трябва да си мълчим.
- Особено преди и след секс.
Няма да мълча, той е прав.
Всички живееха на безопасно място.
Разстоянието те пази от страдание.
Да си помогнем един на друг.
А ти ми помогни, искам куче.
Спри да говориш за кучета.
Не искам куче, искам мъж.
Искам точно това, което е в тази стая.
- И ти го гониш.
Но се успокой.
Не му вярвам.
Използва плодови кондоми.
Бих казал, че бяга.
Благодаря ви, ние сме само плът.
Чувствам се като парижка курва от 18-ти век.
когато го правят.
Утре ще се върнем да крадем шишарки.
Десет глутници ще ни развеселят.
Той мисли над това.
Обичам мъже, които знаят какво искат.
- Какво ли си мисли?
За нас, тази вечер, за случилото се.
Презервативите с найлон ли са или компромати?
- Компост.
Да не търси яйца?
- Искаш ли сладолед?
Какъв вкус получи?
Отива ти.
Първо ти.
Какво има?
Хората никога не говорят за секс.
Искам да кажа, след това, без коментари.
Странно е, защото ще отидем...
на кино, да гледаш филма, после да го коментираш.
Но ние не говорим за секс.
Има ли нещо да ми казваш?
Не, имах предвид като цяло.
Наистина ми хареса.
Защо не го каза?
Това е неподходящият момент.
Не, това е най-хубавият момент от месеци насам.
Интересно, но може да го обсъдим, когато се приберем.
Ще се приберем ли?
- Защо не?
Какво?
Благодаря, че не го каза.
Че сте донесли най-хубавия пистачи в Рим.
Винаги казват, че са донесли най-хубавия пистачи в Рим.
Но това е най-хубавият пистачи в Рим.
На път си да му предложиш другата четка за зъби.
Мога да кажа.
Добрият, не този от самолета.
Да.
Не е толкова лесно.
Хлебчета или плодове?
Няма да си мия зъбите с пръст.
Натъпка ли нещо в устата си, а сега проблема е във пастата за зъби?
Какво ще кажеш за ключове, докато сме там?
Никога, врагът трябва да бие камбаната.
Чакай.
Благодаря.
Милиарди неврони, после тази тъжна плът.
Роб на тази непочтена земна радост.
Векове борби.
Изгризана от четката за зъби, по дяволите.
Много четки, изгубила си ме.
Какво?
Трябва да го накарам да остане.
Имам сладолед за вечеря, когато съм сам.
- Аз също. - Не е вярно.
- Кълна се, голяма вана.
Кога говорихме до сутринта?
Знаеш правилата!
Това са вашите правила!
- И аз го правя.
Кълна се.
лезбийките от миналото са били прави, за да се ядосат.
когато са се разделили от Хетеро-феминизъм.
- Защото искаме да заспим.
с врага, нали?
Ягодово.
Горе-долу.
Какво искаш?
Нищо, изглеждаш сладък, когато си ядосан.
Какво беше това с лезбийките, които се разделиха?
Тези в миналото?
Утре сутрин трябва да отида.
пазар за антики.
Отърви се от "наложи се".
Но е далеч и така или иначе не намерих нищо.
- Покани ни да останем.
Утре имам етнически обяд.
Сега кебапът е етнически обяд.
Той е прав, всичко е наред.
И аз ще пропусна.
Той също иска да остане.
По-добре да спя до късно.
Закусвай в леглото, без да бързаш.
С трохи в леглото.
Не ми харесва, твърде много възглавници.
Възглавници, кебап, кучето, това са глупости.
Може ли поне да сме честни със себе си?
Той има дъщеря, съпруга...
- Защо винаги трябва да сме...
Не ви разбирам, момчета!
Седи си на нечий разтегателен диван.
Обсебена от неработещи мъже.
- Любовта не трябва да е приятна.
- Искаш си неприятности.
Слушай ме поне веднъж.
Достатъчно.
- Стига толкова сладолед.
Става късно.
Да, да.
Става късно.
Ето.
Не, не можем да го оставим така.
Тя е непредсказуема, смела, остроумна.
Жива и хубава, по дяволите!
И хубава.
Наистина ли ще го оставим да си тръгне?
Да изхвърля ли боклуците?
Добре.
Да, има.
Утре заедно ще изхвърлим боклуците.
Дори компоста ли?
Не, утре ще го изхвърля.
Той ни накара да се чувстваме добре.
Може би бутилките.
Да.
Разплакахме се и се смехме за една нощ.
Тя е крехка, корава, смела... Да продължавам ли?
Изглежда автентичен, приличен.
Изглежда се е изгубила, защото не иска да я намерят.
Той е от тези, които чакат пред дома ви.
И ще го изхвърлим?
Ето.
На ъгъла е.
- Да. - Отдясно.
Е, лека нощ.
Лека нощ.
Не, не!
Просто кажи "Остани".
Просто кажи: "Ще остана."
Какви са?
Четири старци.
Мога ли?
Здравей.
Не очаквах толкова много.
Не очаквах никой.
Тук си, за да споря ли?
Не не харесвам нито едно здраво насилие.
Често го казвам, за да се чувствам по-мъжка.
Виж ги.
Неуверено, объркано.
Объркани сте.
"Ще получим топло посрещане."
Преди изглеждахте очарователно.
Тогава защо не остана?
Ами...
На практика ни изхвърлихте.
Погледна си часовника.
Очевидно е било покани да останем.
Не и толкова изтънчено.
Не, не, не, момчета, да го направим както трябва.
Започнахме толкова добре.
- Да, а кучето?
Просто се измъкна.
Беше мило да го кажа, но тук няма кучета.
Виждам куче.
Виждам куче, гащеризон...
Плащания.
перална машина, сушилня,
чаша с моето име.
Голям екран, вечери с общи приятели.
Ние нямаме приятели.
Всички австралийски режими се провалят, не знаете ли?
Ние не сме уединени.
- Няма ли?
Имаме дъщеря, бивша съпруга,
дълъг списък, често пренебрегван, на отговорностите.
Не ни трябват повече.
- Наистина ли имате дъщеря?
Не си го споменала, кой те е попитал?
Жените отиват до тоалетната заедно, да не забравяме това.
Може и да не сте австралийски.
но ти си...
Да, това съм аз.
Намерихме баланса.
И така сме си добре.
Разбирам, че все още трябва да намериш твоя.
Какво казва, по дяволите?
Нищо, той обяснява.
Какво е това?
Не сме добре.
Това не е нито мястото, нито времето.
Сбъркали сме.
Не ходи в нечий дом на първа среща.
Значи го намирате за странно?
Разбира се.
- На кого беше идеята?
Разбира се, дамата с кучето.
Беше хубава идея.
Кой я е свалял в кафето?
Попитах само дали искаш последната поничка.
Беше планирала всичко.
Не съм казал: "Да легнем ли на масата, скъпа?"
- Но ми хареса идеята.
От къде дойде?
Ти си чист случай на либидиална регресия.
Благодаря за диагнозата.
Либидинална регресия.
Трябва да направим малко работа по тази концепция.
Харесва ми, както когато...
Когато бяхме под хипноза, беше много забавно.
Съблякохте се голи и извикахте:
Искам богат човек, който е лудо влюбен в мен!
И те имат проблеми.
Как се върна?
Е, какво?
Имам шум в ушите.
Попитах те, чети по устните ми.
- Чух те. - Свири за известно време.
Е, какво?
Защото си прекарахме добре.
- Тогава защо си тръгна?
Това може да звучи противоречащо.
но за съжаление не е.
Хареса ли ти?
Да се забавляваш не е достатъчно.
Не е достатъчно.
Временна мъгла, димна бомба на стадиона.
Да не забравяме "Кой налива виното", "Който отреже лазанята".
И най-вече "гнездото".
И коя е Карла Лонзи?
Нищо не пропускаш.
Зададох един въпрос.
Сега ще донесе замразените яйца.
- Да, сам го каза.
Какъв е проблема?
Имам цял куп яйца в Сибир, които чакат да се размразят.
- Само да знаеш, нашите яйца не са твоя работа.
Не обичам да съдя, ако е било обратно,
И един човек ми каза, че е замразил спермата си, че ще се самоубия.
Точно така.
Добре, мисля, че казах всичко, което трябваше.
Можем да тръгваме.
Благодаря за хубавата вечер.
Да вървим, Ерос.
Ромео.
Ромео!
Е, какво?
Аз оставам тук.
Какво беше това?
Провъзгласи го ясно, има шум в гласа.
Хубаво леглото, хубава миризма.
Вятър от прозореца.
Чаршафи без натруфени следи по тях.
Спя тук.
Сам ли?
Как?
Как може да го направи?
Ти каза "И".
Това местоимение не съществува тук.
Да започнем от множествено число "ние".
И да спя с "те".
е нашата ненадмината граница, нали?
кимни с глава.
Помниш ли?
Ерос, как ти се струва пода?
Валиум, моля те, събуди се!
Нищо ли няма да кажеш?
Де да беше така.
Толкова ли сме грозни, когато се караме?
Само да можехме наистина да споря.
Просто се преструваме.
Обичам да се преструвам.
Не, говори за себе си, не и в този смисъл.
Това са женски работи.
Не...
Виж как свършихме.
Бяхме толкова близо, приятели.
Не се обезсърчавай.
Да, понякога и ние се чувстваме...
Упоен?
- Да, задушно.
Понякога искаме да се изпикаем сами.
Роса каза нещо вчера.
Това не значеше нищо.
Какво каза?
Тя е още дете и казва много неща.
Тя каза: "Татко, изглеждаш тъжна."
- Не, не е.
Да, така е.
Каза също, че трябва да се къпе веднъж в месеца.
че еднорозите съществуват.
Тя говори много глупости.
Не можеш да имаш чувства, нали?
Хайде. - По някакъв начин ми липсват.
- И аз малко. - Какво ти липсва?
Липсва ли ти да се взираш в стената?
Самотно ли ти е, като куче?
Страх ме е.
Страх ме е за теб.
и за мен.
От какво се страхуваш?
Утре сутринта, например.
Достатъчно ми е, ако ми помогнеш да си намеря ключовете сутринта.
Добър съм в намирането на неща.
Всичко, което ми трябва, е кафе, за по-голяма сигурност.
Какво ще стане, ако ни хареса кафето?
леглото с възглавници, канапето, кожената подложка за баня и всичко останало.
и се чувстваме живи и се чувстваме добре...
Това е проблем.
защото трябва да си оправяме живота в този момент.
се чувстваме добре.
Ще пропуснем пазара за антики.
Ще изпуснем кебапа.
На кого му пука за пазара или за кебапа?
Не искам да се събуждам тъжна и сама, защото съм избрала маса.
вместо да се събуждам до човек, който ми дава да го захапя.
който се смее и викне...
и ми прави неща.
Има начин да обнародва нещата много добре.
Не беше ли наше девиз "да останем неженени и да завоюваме света"?
Не, това е девизът ти.
И понякога я въвличаш в това.
Този път съм съгласен с нея.
Кога спахме за последен път с някого?
А ти колко време?
Защо не си тръгнем?
Всички.
Сега, тихо.
Никой няма да разбере, по-честно е.
Или можем да останем.
И да видим какво ще стане.
Просто трябва да вземем решение.
Хайде.
За мен всичко е наред.
Гладна съм.
Знаеш ли за какво?
Спагети, чесън, масло и чили?
Добре.
Да сложим масата.
За какво мислиш?
- Нищо.
- Луда работа.