Свалих го от YTS.MX.
Официално киносалон на ИФИ: ИТС.МХ
Смешно е.
защото си на средата на нищото.
и нямаш нищо.
Можеш да плачеш колкото си искаш и никой няма да те чуе.
Помня, че един ден си говорехме:
Какво ще правим сега?
Заклещени сме в безизходица, няма къде да отидем.
Какво ще правим?
"Не, трябва да слезем долу.
Да поправим тази лодка и да слезем долу.
Казах: "Милино, няма да отида там.
Не видяхте ли какво стана надолу по течението?
Когато се забъркваш в нещо бързо или във Водопад,
тогава наистина ще умреш.
От тук горе е, аз се качвам, няма да падна.
Индийците, които бяха малко подкрепили това време,
те бяха останали там горе.
Нямаше смисъл да викаме или да правим нещо друго.
Никой не можеше да ни чуе.
Бил, пилотът, отлетя за района.
няколко дни след началото на пътуването.
Не помня на кое място беше.
но искаше да отиде в района, където се качват.
но прелитаме над района.
Долетя, за да види дали ще ги намери.
или ги е видял, но не го е направил.
Лабиринтът е толкова голям.
Когато гледаш надолу, гледаш надолу към всичко.
Обиколете навсякъде.
Не можеш да се съсредоточиш само върху един клон на реката.
Така че, ако не сте видими, няма огън или нещо подобно.
Няма да ви видят.
Това стана, бяхме много разочаровани.
Казах му, че има самолет.
Нищо не можехме да направим.
Знаехме, че пътуването е много трудно.
заради бързината.
Има почти 80 километра бързоходки и не спират.
Ще започнем с малък двигател.
15 конски сили, които имахме.
Лодката беше много тежка с четирима пътници.
и всичко, от което се нуждаехме, за да оцелеем.
Всичката храна, оръжия, дрехи...
Лъкове, стрели, много неща, резачки, брадви,
всички неща, които ни трябваха за такова пътуване.
Започваш да правиш промени в живота си.
от гледна точка на това кой си наистина, надменността ти.
В нашия случай, по време на това пътуване,
познавахме джунглата, защото живеехме там 10 години.
Всичко, което познаваме, се е провалило.
и нищо не остана.
Трябваше да спим в средата на джунглата, нямахме нищо.
Сега започват проблеми.
Много хора живеят така.
Вече нямаш емоционална и физическа сила.
Ситуацията е напълно извън човешката гледна точка.
Бог работи.
Колкото и крехък да е животът, като мъгла,
както се казва в библията.
Когато започнеш да мислиш, ходиш.
и си ухапана от змия.
Змията влива малко отрова.
в твоето голямо тяло и теб те няма.
Вървиш ли по улицата, си напълно здрав.
Можеш да паднеш, да си удариш главата и да умреш.
Не знам дали е заради травмата.
от цялата тази ситуация,
и дори не се опитвам да го обясня.
защото и за мен беше изненада.
Вместо да мисля за оцеляване и да се измъкна от това,
Започвам да мисля за нещата и това става много трудно.
Мисля за семейството, родителите.
Никой няма да намери нашите тела тук.
Как е едно погребение без тяло?
Чела съм цял живот, винаги съм обичала да чета.
Чета всичко, което падна пред мен.
Чел съм за големите експедиция "Честъртън".
Чета "Том Сойер", "Приключенията на Том Сойер".
Когато четете тази книга,
ще видите, че са се загубили на един остров.
и ще се върнат да гледат собственото си погребение.
Прочута книга на Марк Твен.
Не беше забавно, изобщо не беше забавно.
Мислех си как баща ми, брат ми,
Марка, Тамото, Тиана ще отговори на моето погребение.
Това беше ненадейна реакция за мен.
Не знам дали Милтино е полудял.
но той много се интересуваше от смъртта.
Какво ще стане сега?
Казах: "Добре, Милтино, какво от това?
Може да умрем и ако умрем, ще умрем.
Нищо не можем да направим.
Щеше да е погребение без тяло.
но той продължи да мисли за това.
"Какво ще бъде?"
"Не знам, Милтино.
Какво знам аз за погребение без тяло?
Остави ги да се тревожат."
Тези години, които изживяхме в джунглата,
Не се тревожих изобщо.
защото Милтино знаеше всичко за това място.
Той излезе с индианците, лови риба.
Много добре управлява извънбордов мотор.
Познаваше гората и беше много готов.
Вярвах му с цялото си сърце.
Дали ни трябва по-лека лодка,
и той ми каза всичко.
защо са използвали тази лодка.
За мен всичко беше много естествено.
Докато, ако не бъркам,
В сряда ме извикаха в офиса.
за да ми каже, че индианците са дошли в Патамау.
Лодката се беше затворила, огънала, потънала или нещо подобно.
Не помня историята, която индийците разказваха за лодката.
и тази лодка изчезнала във водата.
и са помислили, че Кърт и Милтино са мъртви.
Тогава попитах: "Видяхте ли телата?" Той каза: "Не!"
След известно време, един от тях, не си спомням кой,
дойде и каза: "Разбрахте ли, че може да са мъртви?"
Казах: "Разбрах, но никой не намери трупа."
Дойдох тук на стаж.
И много ми хареса.
На 17 април 1980 г. дойдохме тук.
Бях на 25, Марка беше на 23.
Вече бяхме женени от една година.
и не се тревожихме за това.
защото това беше нещо, за което бяхме готови.
чрез курсове, стажове,
Вече знаехме какво ще се случи.
Бяхме развълнувани от новите неща.
Всичко беше толкова различно.
Първо, език, който изобщо не разбирахме.
Така, както хората се обличат, средата...
звученето на гората, нощта,
всичко беше ново за нас.
както когато си в друга страна.
Всичко изглежда много интересно. "Какво е това?"
Исках да се науча, когато чуем шум.
по време на разговори.
Когато хората говореха и говореха.
и не разбирахме абсолютно нищо, какво искат те.
И всичко, което казаха, беше важно.
"Какво каза?"
Също така, що се отнася до това, което щяхме да ядем,
как да се прочиства креасауто, дивата пуйка, игуаната,
как да ядеш пака, да чистиш свиня.
Неща, които не сме правили.
Но нямахме проблеми, защото беше път.
Както казах, постигнах целта си.
И стигнах там, където можех.
Защото се подготвях от толкова много години.
Оставих толкова много назад, за да мога да бъда там, където отивам.
Тук исках да остана.
Това беше началото на историята през всичките тези години.
Много години узнах езика.
Уча много за културата.
Имаше добри години, децата ни се родиха.
и наистина пропуснахме тези години в джунглата.
Когато дойдох тук, едно от нещата, които бяха много интересен
това в онези години ли беше?
контактът с външни хора все още е много малък.
В независимо общество имате родословна линия.
и това е много важно.
Когато дойдехме с Марка, бяхме осиновени от едно семейство.
Имах майка, имах братя, все още имам братя.
Жената каза: "Ще бъдеш мой син."
Юня знаеше, че се казва така.
Тя имаше няколко деца, наричаха ме брат.
Те се отнасяха с мен като с брат.
и те винаги бяха до мен.
Имаше и друга дама, която каза:
"Ще бъдеш мой син."
И аз бях част от семейството й.
Имах две майки, което е характерно за тази култура.
защото имат фамилна система, наричана продължително семейство,
и там можеш да ме питаш: "Колко майки имаш?"
Когато отидеш в такава среда,
който е напълно различен от твоя.
Ти се учиш.
Ти си тази, която трябва да се учи от тях.
защото нищо не разбираш.
Ако те оставят в джунглата, ще се загубиш и ще умреш.
Те имат истината за гората на всичко.
Те знаят от край до край как работят нещата в природата.
Невероятна е, така че трябва да се научиш.
Никога да не учиш.
Но междукултурен контекст като този...
е много интересен.
Така например нашите деца израснаха в този контекст.
Така че опита, който имат, е сензационен.
Не е от този свят.
За тях, където и да са, те са добре.
защото знаят как да живеят.
в друг много по-опростен контекст в средата на гората.
и им хареса.
Дори и днес, когато идват да ни навестят, казват:
Татко, мога ли да отида в джунглата?
От време на време идва Дейвид.
и върши дентална работа в селото.
Когато Лариса дойде, тя също казва:
Татко, мога ли да дойда с теб в джунглата?
Вече ми взе един от внуците.
и скоро ще вземе и другата.
Те имат междукултурен опит.
Това е много позитивно.
и много хора нямат тази чест.
Има хора от SESAI, които осигуряват грижи.
В миналото само мисионери са правили това.
Всички лекарства, ваксини и така нататък.
Днес това е работата на ЦАЕЛ.
Съсредоточаваме се върху образователната част.
Започваме да ги учим как да четат.
и пишете на техния роден език.
Даваме им подаяния, всичко на езика на Яномай.
Само че по-късно ще им дадем динамиката.
и започваме да се учим на Португалия.
Това трябва да се подчертае.
първо признателността на техния собствен език.
Учат се да чета и пиша на собствен език.
Пътуването ни беше непознато.
но както вече познаваме джунглата,
Винаги съм казвал, че можем да направим лагер с листа.
Знаехме как да стреляме, знаех как да ловим риба.
Знаехме това, бяхме с туземците.
Можеше да правим огън, но вземахме лесноприготвяща храна.
Имахме мед, имахме много неща.
за едноседмично пътуване или 10 дни пътуване,
Няма да имаме проблем.
Логиката ни беше добра.
Подкрепен е от двама инициативни хора.
който също знаеше всичко.
и имахме няколко години опит в джунглата.
Знаехме всички опасности и други неща.
В авантюрата...
също така имаше един аспект на незнанието.
Куражът е много относителен в случай като този.
Едно от нещата, които не сме предвидили.
е, че имаме много опит с дървени лодки.
и дървените лодки, които използвахме преди, са много по-тежки.
но и са много по-стабилни.
Алуминийската лодка е бърза, но не е толковастабилна.
Много е напрегнато.
Затова решихме, че не знам как...
но да си вземем алуминиева лодка.
По това време, преди 30, почти 40 години,
беше много трудно.
Беше много трудно, защото тук, в Боа Виста,
нямаше алуминиеви лодки за купуване.
Днес можете да намерите всеки вид, размер и цвят,
И успяхме да вземем лодка от "Моджин Марин".
Наета е, пристигнала е в Боа Виста.
но и не беше както трябва.
Трябва да е била лодката, която нарекоха.
защото стои по-високо на повърхността на водата.
Имаме товарна лодка.
Носеше повече.
но седеше повече на вода и беше по-бавен.
Това е, което купихме.
И купихме неподходящия, който беше закован.
Дори не беше заварена.
Тъй като тези, които се използват днес, са заварени,
и по-силен, което е много по-добре.
Този нит е много по-слаб.
Тогава, когато тази лодка дойде тук в Боа Виста,
Нямахме друг избор, освен да кажем:
Сега трябва да го занесем в селото.
Как ще го вземем със самолет?
Можем да отидем в Бъфало на военновъздушните сили.
и да го направим чак до Авариз.
Но "Авариз" отива далеч по-далеч от поста, от където живеем.
Тогава ще трябва да върнем лодката.
с много водопади и всичко останало.
Решихме да се качим на реката.
Нагласихме всичко, целия необходимо. Гориво.
инструменти, храна и ще вземем двама коренни хора с нас.
Приготвихме всичко за пътуването, което би било подвиг.
Още първия ден, или дори не отне ден.
Усетихме пред какво ще се изправим.
На първия ден, още на първия ден,
или не отне и ден.
Усетихме пред какво ще се изправим.
Защото беше река с много скорости.
Имаше моменти, когато трябваше да спрем.
Двама или трима души трябваше да се качат на скала.
и трябваше да минем от другата страна.
Защото двигателят нямаше достатъчно сила, за да премине.
Говоря за бързеи.
Представяш ли си, когато бързеите или водопадите са огромни.
Вече започваме да виждаме.
Това пътуване ще е трудно.
Все пак продължавахме, когато бяхме млади.
с приключенски дух.
и си казвахме: "Да вървим!"
Това не е права река, която има извивки.
но се разтяга, така че е много по-различно.
и много неравна река.
Знаехме, че ще се изправим пред предизвикателства.
Нямаше друг начин.
Трябваше да избираме по-малки клони на реката.
и нямахме представа къде сме.
Не знаехме, защото винаги избирахме по-малки клони.
с по-малко скорости или по-слаба бързина.
за да можем да продължим по реката.
Не знаехме къде сме.
дали сме били твърде далеч вляво,
вдясно от главния отдел, ако имаше главен клон,
защото това беше варианта.
Ние се качвахме.
И продължихме напред, без да знаем къде сме.
Но когато се качихме, осъзнахме, че...
че минахме момента, когато няма връщане назад.
Нямаше как да се върнем.
Когато се качихме и минахме през водопади, някои от тях бяха големи.
Трябваше да вземем лодката.
Знаехме, че не можем да отидем по-далеч.
защото когато отиваш нагоре по реката,
все още можеш да контролираш двигателя.
Можеш да спреш, да гледаш къде отиваш.
можеш да се върнеш, дори да се върнеш назад.
Знаехме, че единственият начин е да продължим напред.
и се страхувахме повече.
защото бързоходките не свършиха.
Подминахме един и скоро след това имаше друг.
и още един, и още един, и още един.
Понякога излизахме с лодката.
минавахме през гората и ни беше страх.
защото не можем да се предадем на пътуването.
Трябваше да продължим.
Помня, че когато пристигнахме,
в началото работихме здраво, за да се научим
езика и култура.
Затова решихме да не имаме деца на практика две години.
за да можем да се приспособим към това място.
и ще научиш езика по най-добрия начин.
Бяхме много внимателни да правим нещата възможно най-добре.
Има хора, които научават езика по-бързо от другите.
но това е много сложен език.
и има много ономатопотични звуци,
и понякога звукът, който правят, е забавен.
Те идват да хванат Стрелата и после я хващат.
Така че каков означава, че стрелката наистина се е пронизала.
Има толкова много звуци.
Винаги съм казвал, че ще умра, като науча този език.
защото има много да учиш.
Няма смисъл да го търсиш в речника.
Трябва да създадеш свой собствен речник.
Сложно е, няма смисъл дори да ходиш в гугъл.
Аз пиша там, какво е това?
"Гугъл" няма да ви каже нищо.
защото това е език, който не е описан.
Още не е ясно.
Ало?
- Да.
О, да.
Красиво е.
Казват: "Кърт, говориш много добре Яномами."
Не говоря добре.
но колкото повече имитираш, толкова повече се приближаваш до тях.
Дори и да не можеш да говориш езика,
Опитвам се да имитирам, като се шегувам.
Казват: "Този човек е от нашите".
Не е вярно, имам още много да уча.
Кърт е толкова щедър.
Понякога му казвам, че не си отива.
Аз казвам: "Но ти не си на себе си."
защото Кърт е много,
Да видим как мога да дефинирам Кърт.
Кърт е много боящ се от Бога човек, който няма.
Искам да кажа, че е много,
Той е много интимна връзка с Бога.
Той се моли много и аз трябва да науча повече от него.
Аз съм точно както се моля, когато вървя.
Когато карам, когато съм на работа, се моля така:
но спира, моли се до сутринта.
Така че, преди да заспи...
той оставя двете си възглавници на пода и коленичи.
Той е човек на молитвата.
Това е нещо, което е правило в живота му, разбираш ли?
Мисля, че това го поддържа.
Така че, когато казвам на хората, че не му е удобно,
защото е много ядосан, но не го мисли наистина.
Той се оплака от всичко и аз му казах да спре.
Той е непочтена.
Той се е родил похотлив, но е много забавен.
Много е щастлив.
Затова не става за нищо.
защото е нацупен и мисля, че...
Не знам защо му харесва да е против всичко.
но е много щастлив, невероятен е.
и любовта му към коренните хора.
Той е много щастлив от своята служба.
Той е много щастлив със семейството си.
Понякога ми се струва, че е малко щастлив и глупав.
Аз съм много по-сериозна.
Кърт е много забавен и ми идва в повече.
Защото съм много по-сериозна, но се разбирахме много добре.
Има балансиране.
Хей.
Те имат повече познания от нас.
и имаме повече познания в области като технологиите.
и лекарства, до които нямат достъп.
и ако беше сам...
ще умреш на такова място.
Как са оцелели толкова години, живеейки по този начин?
Има прилики.
Разбира се, надценихме технологичните познания.
но ако се замислите, няма да можем да направим карта.
Личното ви познаване е основано на технологията.
които са били в колежа, фирми, тайни.
но ако се върнеш към основополагащите неща,
Не знаеш как се прави огън, те го правят.
Живеете в общество, което е дало тези неща
през столетия на опита и грешки.
Но ако всичко свърши и ти се върнеш,
Как ще направиш огън?
Имах колеги в селото, които ми позволиха да уча.
Поне за известно време и ми беше много приятно.
И излизах много и ми харесва да го правя.
Направих го с удоволствие и беше така.
Почти всяка събота излизах.
И когато излизах, много съжалявах.
Защото се разхождат из гората по цял ден.
Цял ден.
Бях в отлична форма.
но когато започнеш да ходиш, загряваш.
Вървиш, ходиш, ходиш и нищо не виждаш.
Хората си мислят, че отивайки в гората,
Все едно да отидеш в супермаркет.
Избери нещо тук, нещо друго там.
вземете един банан, убийте животно.
и се върни в къщи с каруцата готова.
Много пъти не виждаш нищо.
Хората огладняват за месо.
Те го наричат:
което значи да огладнееш за месо.
Не намериха игра.
Понякога излизах, когато излизах.
Намерили са нещо.
Някой беше чул шумът на прасетата или видя следи от стъпки.
Ще отидем по-уверени.
Но си спомням, че си тръгвах рано, в шест щях да вървя.
Бих се разхождал цял ден.
и се върни у дома в края на деня.
Това беше интересно.
защото, когато спряхме, говорехме.
и тогава ще науча езика.
Тази част ми помогна много в моите отношения.
и лексика за такава походка, лов.
До ден-днешен, всички знаем, че ако намеря перце на земята,
Знам от коя птица е.
Мога да объркам едно или друго.
но познавам перце от тукан, ара,
"Курасо", "Яку".
Научаваш тези неща.
Какво животно пее, каква птица виждаш.
Има нещо много яко в това да научиш езика им.
е, когато се обадите или намерите прасетата,
Те чуват шума, който прави свинята.
Чули са го от далеч и са го взели.
Сприли са и винаги са вземали два вида стрели.
За едно голямо животно, което е като нож.
за да имаш идея.
и за птици, което е доста по-различно.
Те оставяха стрелите на птици.
и вземете само две или три.
който се нарича "рока".
Помислете за нож, само че е от много силен бамбук.
и после можем да се качим върху прасетата.
Тогава стана лудница.
Биха убили няколко от тях.
Беше далеч и щяха да изчезват.
Винаги бих се придържал към един от тях.
и ще ги подгоним с пушка.
и обикновено да убиеш един, два или дори повече.
После спряхме.
и се върнали там, където били стрелите.
където оставиха нещата.
Побърквах се, защото е едно и също.
- Нямаш представа.
как имат такова чувство за посока.
И до ден-днешен съм удивен.
Тези неща изглеждат странни.
Ще видите, че зад всичко това има общо чувство.
и това е много интересно.
Вижте, има ли друга култура днес,
колкото и да е различен,
Ще видите същите човешки белези.
които всички имаме.
Любов към децата, да им се кара.
Когато го гледаш, няма разлика.
Няма разлика.
Когато разбирате, живеете заедно и се възхищавате,
вие наистина разбирате какво е общо за всички нас.
Радостите, болката, храната.
добър лов със свинско.
много радост, която това носи.
Същото е и ако отидеш в стек "Родезио",
е същото.
Разбираш тази част, нали?
и вече знаем това от самото начало,
но когато наистина го обработиш,
например, понякога ходя при Касия,
там има болница и какво чувства един мъж?
И той иска да се върне у дома.
Помня, че говорих със свекъра си Акоби.
и вече говорех добре на езика.
И исках да чуя думичка.
Мислим, че Копнежът е нещо изключително.
на португалския език.
или на латински, особено на португалски.
Със сигурност не съществува на английски.
Ще кажеш, че ми липсваш или нещо друго.
но усещането е същото.
Не се чувстваме по-добре, защото думата ни е по-добра.
Говорих с Акоби.
Казах, че търся думата копнея.
"Да видим дали са в тях!", казах аз.
Понякога си мислиш, когато си бил малък,
Какъв беше баща ти.
Казах много неща, за да намеря тази дума.
Той ме слушаше и се обърна към мен и каза:
Забавни бели също го усещат.
Не можах да намеря думата.
но каза същото, което и аз.
Той беше удивен и ти също мислиш така.
Използваме думата "саудит".
и садади е грандиозна дума на нашия език.
Радост, тъга, чувства.
и много общи неща за всички хора.
Трудно е да се научи.
или за да разбере обкръжаващото общество,
защото винаги има една идея.
Не, той е индиец, не разбира и не знае нищо.
Той няма нищо, той е безполезен.
Това е много лошо разбиране.
Все още има много хора в Боа Виста, които мислят така.
Те казват: "Те са просто заемащи земята."
а след това и политическата линия.
за които дори няма да говоря.
Нашествие на златотърсачи.
Това, което се случи днес, е ужасно.
Ние продължихме още два дни без големи инциденти.
Но ни беше страх, защото бързоходките не свършиха.
Мислех, че ще се качим горе.
Какъв беше проблема?
Премина бързо, отплува пет, десет минути.
Значи си видял вода пред теб.
и това беше голямо обезсърчение.
Ще стигнеш до там, да видиш дали ще можеш да преминеш.
Ако ли не, ще разтоварим кораба и ще подминем всичко до него.
Извадете лодката и продължавайте.
Когато се изкачихме на работа с лозето,
Лодката се спусна и започна да се връща.
Тя се върна и се добра до тази гъста линя.
и се обърна със силата на водата.
Преобърна се и всичко, което беше в лодката.
потънахме, включително и ние.
И Милтън каза на индианците:
"Вземи мачетето и скочи."
Един от тях хвана мачетето.
И те скочиха на банката.
Видях Милтино да се спуска по реката, наред с другите неща.
които се носиха,
други неща вече отиваха на дъното на реката.
Лодката се спусна и след това започна да се спуска.
Хвърлих се във водата и паднах.
По средата на нещата, затънахме дълбоко.
тогава индийците остават на върха.
и отива право в банката.
Когато лодката се затвори, влязох във водата.
и ме придърпаха право към течението.
и излезе във въртележката.
Единственото нещо, което имах време да взема.
което е било възможно, са били две гребла.
Потънах с греблата.
Защото бях във вихрушка с вода.
Придърпа ме надолу с двете гребла.
И това бяха кедърски гребла.
Те се носят, те ви правят известна сила.
Потънах и затънах много дълбоко, всичко се стъмни.
Просто помня мрака, ушите ме болят.
Не знам колко на дълбоко бях и щях да потъна.
Мога да плувам, бях във форма.
Въпреки, че бях уморен, нищо не можех да направя.
Тогава започва първата пряка намеса на Бога.
Защото казах една молитва.
Боже, той ме спаси.
Веднага се качих горе.
сякаш въртележката започна да прави точно обратното.
Вместо да ме дърпаш към повърхността на водата,
Бях във водата.
Видях Кърт на върха на кораба.
иплувах към Кърт, но всичко потъна.
Можем да видим кутиите да отплуват.
Имахме дървени кутии с храна, кибрит, готварска печка.
С всичко, от което се нуждаехме и потъна.
Не е страшно давене.
това е много лошо чувство, което ми се случваше.
Когато казах тази молитва, всъщност, това беше вик.
Един вик за помощ и се качих горе.
Когато се качих, чувството не беше само за облекчение.
Премина през травма.
Времето, когато потънах,
по-скоро беше физическа реакция.
отколкото емоционален страх.
Сега наистина се загубихме.
Сега нашата ситуация ще е много сериозна.
но продължавай да правиш нещо.
Сложихме лодката на банката и седнахме за малко.
Погледна към цялата ситуация и беше много сериозно.
защото нашите двама пътешественици бяха далеч нагоре по реката,
Сложихме лодката там и се качихме.
за да се опитаме да ги намерим, но не успяхме.
защото имаше толкова много клони и толкова много острови.
че не можем да се придвижим към следващия остров.
и не можаха да долу.
И стояхме далеч и мислихме за тази миля.
А това е консервативно.
Те се опитаха да ни намерят и ние се опитахме да ги намерим.
Лодката беше смачкана.
Приличаше на Ю.
Вече дори не можеш да видиш, че е лодка.
Когато се обърнахме, двигателят още беше закачен.
и все още имаше цистерна.
Резервоарът все още беше закачен за маркуча.
Значи всичко е било провидение.
за да не останем без нищо.
Нямаше друга възможност, освен да останем там.
Нямаше къде да отидем и бяхме много уморени.
Изтощих се от бързината, през която минахме.
Нямахме избор, трябваше да останем там.
Нямаше къде да отидем.
Трябваше да поправим малкото неща, които имахме.
Отворих чантата и отворих всичко.
Някои неща бяха мокри.
Тогава направих глупаво нещо.
и сложи тези дрехи върху скала.
на ръба на реката, за да се изсуши.
но през нощта реката се надигна толкова много.
че на следващия ден не са останали дрехи.
Всичко си беше отишло.
Малките неща, които имах ги нямаше.
Всичко ти идва наум.
Какво ще стане сега?
Тези мисли винаги са там.
Какво ще си помислят нашите роднини?
Колко дълго ще останем тук?
Ще се измъкнем ли някога от тук?
На какво ни учи Бог?
Милтино помисли за смъртта.
Много се притесняваше как ще бъде погребението му.
без тяло.
Казах: "Милтино, забрави за това.
Има шанс да умрем.
Възможно е, но все си мислех:
Каква е целта на Бога да отнеме живота ни в този смисъл?
Без храна, без материали за оцеляване.
Мачете, ако имахме мачете...
можем да отрежем сърца от длан, за да ядем.
Търсихме нещо за ядене.
но джунглата беше оскъдна.
Не беше плоден сезон, нямаше нищо.
Търсихме корени.
Нямаше нищо, за да пием само вода.
Когато огладняхме, пълнихме стомасите си с вода.
Но това не е убило глада ни, а е смекчило глада.
Три дни бяхме в тази рутина.
Започнахме да ставаме наистина слаби.
и чух шум в гората.
Когато погледнах, видях алигатор.
Беше толкова голямо.
Казах на Милтино:
Да хванем този алигатор и да го хапнем.
И тогава той каза: "Добре."
Казах: "Аз ще съм отпред, а ти отзад."
Ти грабни пръчката, аз ще съм отпред.
Казах: "Аз ще съм отпред, а ти отзад."
Ти грабни пръчката, аз ще съм отпред.
и ще се забъркваме с това, за да го разсейваме.
Не по-рано от това да го удариш.
Разбира се, че е станало.
Взех фронта, много бавно се чувствам по моя начин.
и зае обратно.
Алигаторът остана до мен и ме гледа.
Тогава той вдигна глава ето така и стана.
Когато направи това,
Милтино е дошъл отзад и го е уцелил.
Боп, убихме го с пръчка, после дойде проблема.
Няма огън, няма нож.
Как се отваря толкова корава кожа?
Помня, че му хванахме опашката.
Защото опашката е пълна с неща.
Ще разбием това малко парче.
Тогава ще хапнем малко месо.
Взехме я и не можехме да убием глада.
В крайна сметка нямахме възможност да използваме алигатора.
за да задоволим глада си.
Знаехме, че смъртта е една от възможностите.
защото какво щеше да правиш в средата на джунглата?
без огън, без мачете.
без да е в състояние да оцелее.
Нямахме нищо, беше хаотична ситуация.
И се изправяхме пред смъртта.
защото си казахме: "Човешки:
Няма как да се измъкнем от тук.
Как ще се измъкнем от тук, разбита лодка?
Не знам дали ще стане, ако пак стане, без храна.
Мисля, че е въпрос на време да умрем.
нашето спасение е, че все още имаме лодката.
счупения кораб.
Двигателят е още там.
В цистерната има малко гориво.
и най-доброто нещо, което можеш да направиш, е да се разровиш в него.
и да се опитаме да го направим отново да работи.
но след това идва Милтино и казва: "Няма смисъл.
Няма инструменти.
Никога не съм виждал Милтино така.
толкова близо в тези трудни времена,
защото Милтино беше много спокоен човек, хубаво е да си поговорите.
но когато се появиха затрудненията, той се потиснат.
Започвайте да правите оценка.
от твоя собствен живот във връзка с това, което наистина си,
Арогантността ти в Ейке, по време на това пътуване.
от 10 години опит в джунглата,
всичко, което беше потънало в канализацията.
и нищо не остана.
И ти започваш да мислиш за собствените си грешки.
Трудно е да се обясни, но е страдаща ситуация.
и правиш нови решения.
Това дойде от опита с човешката крехкост.
по отношение на живота, чувства, чувства.
Винаги съм бил човек, който има висок риск от болка.
Винаги съм се замислял как ще реагирам.
В такава ситуация.
Научих много от този опит.
И от тогава е с мен.
Може да съм в ситуация, която да ме потвърди.
Такива неща се случват от време на време.
но помнете кой сте наистина.
който беше в онези дни на страдание.
Депресията е, че няма да се измъкнеш.
Дори е по пътя на Кърт.
Джунглата.
особено Амазонската джунгла, за мен е впечатляващо.
Разкошна е, пленителна е.
Това ти отваря очите.
защото е толкова голямо, разнообразно.
Има дървета от всякакви видове, размери и цветове.
с тези лози и каквото и да е.
Казвате: "Какво красиво нещо!"
Има голямо влияние, но освен че е
толкова красиво, буйно и фантастично място.
Това е място, което те плаши.
От това се страхуваш, страхуваш се.
защото и тази джунгла може да те преглътне.
и не са само големите животни като ягуарите.
и други животни, но да кажем комари,
Мравки, термити, змии,
Тези по-малки насекоми могат да те премазат.
Може да те накара да потънеш в такава депресия.
и дори можеш да умреш заради малки насекоми.
и ако не знаеш как да се измъкнеш от този въпрос,
Джунглата ще те преглътне жив.
За коренните хора е лесно.
Джунглата е техния дом.
Ако сте с Носител,
сте си у дома с него.
Той взема листо, после го тъче.
и прави нещо, за да носи нещата.
Той отива там, взема лозето,
прави нещо за това или това,
Издърпва малко лае от дърветата и прави мрежа.
За него това е задният двор на къщата му.
но ако оставиш следата за малко, ще се загубиш.
Ако търсиш навсякъде, всичко е едно и също.
Всичко е зелено.
Виждаш само гората, дърветата,
и ще се загубиш, без да разбереш.
и няма къде да избягаш.
Седнах с Милтино, говорихме и казах:
мисля ли, че има шанс да умрем?
Да, това е една от тези възможности.
но вярвам, че Бог има цел в живота ни.
и една от целите му е да работи в живота ни.
Да спрем тук.
Да поговорим.
и нека да се разберем с Бога.
Тук има много неща, които определено правим,
и Бог е вън от играта.
Това е.
Живеем на страничната линия без цел.
Ние правим нещата в името на Божеството.
Но Исус не е в нашата рутина днес.
Бог се опитва да ни научи как да разчитаме на него.
Ние правихме неща само заради това.
и Бог да не мисли, че ние сме тези.
Да си признаеме греховете.
По отношение на нашите колеги в "Поуст"
и всичко, което сме направили, стъпките, които сме направили.
Да помолим за прошка, какво друго можем да направим?
Бяхме като, дай да видя,
ако мога да си спомня нещо друго...
че трябва да се оправя с Бога.
Защото приемам, че живея живота си
разчитайки повече на себе си, отколкото на Бога и това беше.
Ние си признахме греховете и се гледахме един друг.
Изглеждахме малко ореол и се чувствахме толкова святи.
Господи, ако искаш да ме вземеш сега, аз съм в мир.
И знаеш ли, ние си признахме греховете си.
и се гледахме един друг.
Изглеждахме малко ореол и се чувствахме толкова святи.
Господи, ако искаш да ме вземеш сега, аз съм в мир.
Вече признах всичко.
Вече признах, че не съм добър.
че правя всичко, за да те оставя на страна.
Така че, ако имам шанс да се измъкна от тук,
Ще започна да оправям още.
и те поставих да отговаряш за живота ми.
Ти води, а аз ще те следвам.
Силата ни, това, което сме, са нищо.
Когато се изправяш пред някои ситуации, виждаш силни страни.
Слабости и разбираш, че...
това, на което винаги съм настоявал, човечеството.
Молитвата е двупосочна улица.
Ти говориш, питаш, говориш и Бог те слуша.
И Бог отговаря, както му харесва.
Ако погледнете настрани и забравите за грацията,
и че Бог ви слуша, че ви е баща.
се забъркваш в този проблем.
защото не зависи само от вярата ви.
Това се случи.
Дълбоко в себе си не заслужавах да бъда спасен.
Знам толкова много. Практикувам толкова малко.
Усетих, че не съм в състояние.
и че заслужавах да съм в такава ситуация,
когато се молиш, казваш:
Дори не мога да те помоля за подобно нещо.
Защото това имам предвид.
Взираш се в себе си и забравяш да гледаш Бога.
Това е като син, който отива при баща си.
и казва: "Татко, знам, че няма да го направиш.
Защото го направих, направих това, направих и другото.
Не се подчиних, но ще ми купиш ли?
После иска това, което иска.
Така е, но все пак се помолихме.
Когато издърпахме кабела на двигателя,
Молитвата беше специална: "Господи, нека двигателят да заработи."
Дори бихме казали моделът на двигателя.
Това беше една молитва, която показахме, че се надяваме напълно на Бога.
както всички се молят,
и вярвахме, че ще има отговор.
нещо спиритуално.
Не, Бог ще се грижи за мен, както обеща.
Тази част я нямаше.
Тази част е много важна.
Защото се помолихме въз основа на обещанията.
"Когато ме питаш от мое име, почукай!"
и ще бъде открито за теб.
Търси и ще намериш
каквото и да поискате от мое име според моята воля.
Това беше небалансът в тази ситуация.
Погледни се и ако кажеш:
Бог ще ме послуша, защото съм
и после го пълниш с прилагателни.
Няма да намериш много.
Аз съм прекрасен човек, безкористен, моля се много.
Аз правя това, аз го правя.
Няма да намериш нищо, което да отговаря на стандартите.
Глупачка съм, моля се много, евангелизирам.
Аз го правя, аз го правя.
но в библията пише: "Моли се, без да спираш."
Колко ще се помолим?
Ако пише: "Моли се, без да спираш", аз съм извън линия.
За мен беше така.
нашето спасение беше в кораба и извънбордовия мотор.
Въпреки, че беше пълно с вода и така нататък.
Не са останали никакви инструменти.
за да не можем да отваряме двигателя, сякаш не можем.
Дори не можем да придърпаме въжетата на двигателя.
защото вътре имаше вода, в карбуратора.
вътрешната част, свещите.
Всичко беше пълно с вода.
Когато се опитахме да дърпаме въжето, не помръдна.
Заседна.
Когато оставих извън борда цяла нощ с него с главата надолу.
Опитвам се да изкарам водата.
на следващия ден, когато скъсах въжето,
Разбрах, че въжето е безплатно.
Аз го извадих.
Въжето излезе и навсякъде излизаше вода.
Когато го извадих, нещото щеше да си отиде.
- Да, да.
Казах на Милтино, че въжето е безплатно.
Не спираше да казва: "Да, но няма смисъл."
Там е пълно с вода.
"Стойте на хамака, аз ще работя там.
Ще видя какво мога да направя с двигателя.
"Няма смисъл." Бих се върнал там.
Тогава ми дойде една идея.
Взех тази част от извънбордовия мотор.
който контролира височината и отива в Милтино.
Казах: "Милтино, виж тук.
Това тук може да е ключ, който да ни е от полза.
за да махнем свещите.
Да се опитаме да го огънем.
Да видим, да вземем щепсела.
Отвори го и това е.
Двигателят е почти сух.
отмиване на водата, която е вътре в свещите.
"Това няма да стане."
Това ме ядоса.
Вече няма да питам човека за мнението му.
защото е невъзможен.
Ще върна двигателя и ще започна да дърпам.
Врум, врум, врум, нищо не се е случило.
Казах: "Милино, би ли го направил?"
Той каза: "Безполезно е.
В свещите има вода.
Казах: Добре, но да го направим тук.
Той каза: "Няма да стане."
Казах: "Милино, стой на хамака, моли се,
а аз ще работя тук.
И така стана.
Той се помоли, докато бях на работа, а аз продължих.
И налях бензин, за да го заредя.
И тогава, когато го извадих, стана този взрив.
Когато Милтино видя какво се е случило,
Той скочи от хамака много щастлив.
"Човече, видя ли това?"
Казах: " Разбира се, че го видях, стана, нали?
Сега ще дойдеш, нали? Бяхме толкова изтощени.
Добре, готово.
Внезапно двигателят затръшна...
и умира отново, но беше чудо.
Радвам се, че отново работи.
Тогава бяхме в нова фаза.
с възможност двигателят да работи отново.
Река Арагуа
е относително голяма река,
така че няма да е трудно да се намери лодка.
на по-голямата част от река Арагуая.
но се случи нещастен случай в един район.
където се разпада на много, много клони.
стотици клони.
и има толкова много острови и клони.
за да е изключително трудно да се намери човек.
Регионът, в който остават след катастрофата.
Къде са имали лодката, двигателя и къде са лагерували.
докато не хванаха двигателя да работи.
беше място, където трудно щяха да бъдат видени.
от някой на самолет.
По това време на годината през юли реката е наистина пълна.
Така че няма сух край реката.
Много е трудно да намериш място, където да останеш сух.
и къде може да ви види самолет.
Единственото сухо място е в гората.
и е трудно да видиш някого там.
Издърпването на лодката.
минавахме през мангрови гори на върха на дърветата.
Багажници и всичко.
В един момент Милтино настъпил алигатор.
Почти беше ухапан от алигатора.
Когато бяхме близо до по-голямата част от реката,
Отгоре чухме самолета.
Тогава спряхме и те спряха.
Търсят ни.
В неделя, когато отиваха там на път за насам,
самолетът беше много малък, отклонявайки се от обичайния път.
като знаех, че може да се е случило нещо.
Защото отнехме твърде много време.
Трябваше вече да сме на поста.
Самолетът мина над нас.
Виждали сме го много близо до нас.
"Тук сме, тук сме."
Добре, самолетът отлетя.
Нищо не можехме да направим.
Виждаш ли самолета? Виж, ето я лодката.
Премина над нас.
Ние продължихме пътешествието и извадихме лодката.
Скобата беше силно извита.
Тогава използвахме малко камъни, за да го направим.
И после го преместихме и го разбихме на място.
Ще го върнем както си беше.
Настанихме се и прекарахме нощта там.
На следващия ден тръгнахме рано сутринта.
И вечер ти благодаря много, Господи.
Утре сутринта ще се върнем на пътешествието.
Тръгнахме си на другия ден, много рано сутринта.
сложихме малко неща на кораба.
Да вървим, да вървим.
Вчера работихме много, за да запечем двигателя.
и сега нищо няма да се случи.
Забравихме да се помолим.
Вчера се получи, защо сега не работи?
Добре, сега се включи.
Да, това работи.
Така е в живота ни, нали?
Ще го направим както трябва, но изглежда, че просто не се учим.
Разрушихме лагера.
Преди да свалиш брезента,
коленичихме и направихме решение.
че когато и където и да разказвахме историята,
нямаше да сме герои.
Коленичихме там и се помолихме.
Сутринта разглобихме лагера.
и отново заплува,
и стигнахме до мястото на катастрофата, но не успяхме да се измъкнем.
Какво ще правим?
Трябваше да вземем лодката.
Цял ден се разхождахме на 300 метра.
защото сега трябваше да носим лодката.
Тежи 154 килограма.
В него е двигателят, а ние бяхме слаби.
Лодката е дълга 19 метра.
Ако тръгнеш да ходиш, ще се заседне в дърветата.
Иди там, обърни се малко, ела тук.
защото трябваше да отидем от другата страна.
на клонът на реката.
Там можем да отплаваме.
и отново беше много рисковано.
Трябваше пак да прекараме нощта там.
беше чисто място, големи скали.
В скалите имаше пещера.
Казах, че дори не трябва да го питам.
Веднага каза: "Да, ягуар си е у дома, нали?"
Казах: "Да, изглежда като дом на ягуар.
Успяхте да излезете.
И сега ягуар ще ни изяде, нали, няма смисъл, нали?
Той е този, който се грижи за нас.
Така че има някои неща, които...
Мисля, че наистина е бил дом на ягуар.
Но мисля, че ягуара е тръгнал на разходка онзи ден.
така че беше вън.
Такива неща са грандиозни.
В онзи ден, когато дърпахме лодката,
Стъпих върху алигатора, минаваше една змия.
минахме един до друг.
И когато стигнахме там,
там е била известната пещера.
Имаше едно място, една каменна пещера.
Имаше само следи от ягуар.
Наистина е бил дом на ягуар.
Трябва да спим тук, няма къде да отидем.
Взех пръчката, представяш ли си?
Кърт е извадил фенера.
което е светлина, но върши работа.
Трябваше да видим дали ягуара е вътре.
Как ще го ударя с пръчка по главата?
Ще боли ли?
Ще мога ли да убия животно, преди да ни убие?
Нямаше ягуар, но имаше много отпечатъци.
Един след друг, друг.
През нощта заваля ужасен дъжд.
И направихме лагера и прекарахме нощта там.
Отново си помислих:
Боже мой, ако двигателят не работи както трябва,
ще имаме само един шанс.
Ако спре да работи,
ще отидем с лодката в това състояние.
Беше голяма скала с бурна вода.
Не можеш да си представиш какво ще се случи тук.
Имахме само един шанс.
Тази нощ се молех и си мислех:
Господи, не позволявай на двигателя да спре да работи.
На другата сутрин тръгнахме с двигателя.
и се помолихме на глас: "Господи, ти ни доведе толкова далеч.
Двигателят не може да спре.
Няма време да запалваме двигателя отново.
Защото водата тук беше спокойна.
Бях на дълбоко във водата, бързо се спуснах надолу.
но се опитва да стигне до другата страна.
и се качи на кораба.
Когато се опитахме дазапалим двигателя, той не започна,
Издърпахме го, измъкнахме го, измъкнахме го.
"Кърт, дръж се."
Отново се помолихме.
Господи, моля те, двигателят трябва да работи.
Издърпах половината въртележка и двигателят тръгна.
Отивам с пълна скорост.
От тази страна падаше вода, а от другата - вода.
до началото на пътуването с този груб камък.
Когато влязох, двигателят се удари в пръчката.
Тя се вдигна, защото пръчката беше разхлабена.
Върна се във водата, без да спре.
Преминах по-дълбоката част със сърцето си в устата.
и Кърт с отворени очи.
Прекосихме тази част.
Завихме в другия ъгъл от другата страна на реката.
и тръгнахме на яхти и нямаше повече бързоходки.
Казах, Кърт, това е последното място.
Когато бяхме на 600 метра.
да намерим Голямата река отново.
По-бързото свърши там.
Те буквално свършиха там, защото тръгнахме на кораб.
Клонът се разрасна, а ние се озовахме в другия отдел.
Беше облекчение, защото нямаше повече бързеи.
Течеше вода, но беше дълбоко.
Лодката беше като самолет.
Направени са за това.
Отидохме на кораб и видяхме ръката на Бога.
Защото след един до два часа отплуване,
дочухме шум.
самолетът се спусна.
Не ни отне много време да ги намерим.
и това беше чудо на Бога.
Най-голямото чудо.
е, че са били в състояние да запалят двигателя.
Поправили са лодката и са я измъкнали.
Може би, ако го бяхме търсили ден по-рано,
Щяхме да долетим дълги часове и нямаше да ги намерим.
самолетът се спусна и тогава го видяхме.
Това ни направи щастливи, скочихме на кораба.
Виж самолета, това са те.
Те ни завариха и отлитаха над нас.
Страхът, това, което ни тревожи.
Радиото ще обяви, че са ни намерили.
че сме живи.
Самолетът отлетя и се върна и те хвърлиха.
най-важното нещо на света.
Запалка, нож, храна.
Хвърлиха го толкова перфектно.
Завързана е с лента и я взех.
Беше шоколад, храна.
И имаше бележка от Тимоти, моя син, той писа:
Татко, не знам дали имаш радиото там.
но ако не е в теб, знаеш, че Бразилия е победила Аржентина.
два на нула днес във футбола.
Спасили са ги в деня, когато Бразилия е победила Аржентина.
Много хора мислят, че няма път нагоре или надолу.
Вече нямам емоционална сила.
Нямам физическа сила.
Ситуацията е напълно извън контрол.
Бог работи.
Бог продължава да бъде Бог във всяка ситуация.
Не зависи от силата ни.
или на това, за което се отказахме, но в името на Бога,
и ръката му винаги е там.
Представяте ли си.
ако бях настъпил алигатора,
ако бях ухапана от змия?
Или Кърт е бил ухапан от змия?
Ще бъде друга история.
Ако кабела на двигателя се беше счупил,
ще бъде друга история.
Ако двигателят беше спрял в тази ситуация,
Краят щеше да е различен.
Лодката повече не се използва.
Той е бил там и ние сме го сложили на стената.
и повече не се използваше.
Приказката и учението продължават, че Бог е прекрасен.
и Божието благоволение е по-добро от живота.
Не спирайте.
Не знам как ще свърши.
но ще се държим за благодатта до края.
Няма думи.
Това е въплъщението на всичко.
Затова съм щастлива, повече от щастлива.
Най-добрата.