Свалих го от YTS.MX.
Той беше в разсъмване на американски организирани спортове.
Записал е запис, който е продължил 40 години.
Официално киносалон на ИФИ: ИТС.МХ
...и да ви ръкопляскаме.
Нищо не съм виждал от тогава.
които се приближават до това величие.
в толкова различни спортове.
Един от най-добрите атлети някога.
в цялата американска история.
Всички ще помнят имената на Бейб Рут.
Мохамед Али и Майкъл Джордан.
но постиженията им не са като тези.
на най-големия атлет, живял някога.
И все пак малко хора помнят името му.
Ще стане най-великият атлет в света.
Джим Торп беше достатъчно добър, за да властва над няколко неща.
Затова е сам.
когато говорим за някои от най-добрите атлети
които сме имали.
Не беше само песен и поле.
но беше футбол, баскетбол, бейзбол.
Чух, че е добър бална зала.
Нямаше нещо, което Джим Торп да не може да направи.
като атлет.
Но освен това, това, което представя, е упоритостта.
на индианските хора в тази страна.
Джим Торп живя за известно време.
когато повечето хора по света
не са виждали коренните хора като хора.
крещеха му като "кучешка супа".
иначе щяха да му се подиграват.
Имаше много противоположности на кръвопролитието.
тогава.
Някои от спомените са горчиви.
Златните медали и трофеи.
бяха му отнети.
Това беше акт на голяма несправедливост.
И въпреки, че записките ми са изтрити,
от официалните книги...
Искам да кажа, че беше нещо, което той така и не превъзмогна.
и се надигна над него до края на живота си.
...намирам някаква утеха в това да вярвам.
те все още се помнят от американския народ.
Хората го хванаха почти като народен герой.
както човекът, сбъркан от големите.
Искаха реабилитация за Джим.
- Не, не, не, не.
Като дете,
Бях се опитала да подражавам на духа на изоставилите се.
на бягащ кон.
Горе главата и краката надолу със сигурност.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Тичах, скочих, борих се и се борих.
и се катерих по дърветата като малък.
защото беше толкова естествено.
за едно индианско дете да направи тези неща.
за да ядем и спим.
Джим е роден в бедност в Оклахома.
в малка колиба през 1887 г.
Казва се, че в нощта, когато се е родил,
близо до реката имаше мълнии.
Беше кръстен Ва-то-Хук.
което означава "прозрачен път" или "път, осветен от мълнии".
И е много удобно, нали?
Той шокира света.
Той е роден в резервата "Сак и Фокс".
Да израснеш в резервацията.
Харесваше му да предизвика собственото си тяло.
дори като малко момче,
дали е плувал в Северна канадска река.
Или е гонило зайци и ги е хванало.
Беше на лов за диви коне, минаваше през огради.
По-късно хората Щяха да коментират.
Това беше истинска кръстоска.
Отворените равнини и речните дъна.
бяха първото ми поле.
На тях се научих да бягам като дете.
Но резервацията съществуваше само за
още две или три години.
Преди да дойдат европейците в тази страна,
Тук вече имаше милиони индиански хора.
По времето, когато Джим Торп се родил,
имаше по-малко от 300 000.
В годините преди Торп да се роди,
Безмилостната експанзия на САЩ на запад
зареждаше сиу войните "Лакота",
докато нацията се спуснала по местни земи,
и принуждаваше племената да правят резервация.
Индианските резервации са наистина затворнически лагери.
и трябваше да са наоколо само 25 години.
И в края на 25 години,
всички щяхме да сме асимилирани или мъртви.
През 1887 г.
Сенаторът Хенри Доус представи сметка.
известен като закона "Даус",
известен още като закона за разпределяне.
Искал е да отнеме решението на правителството.
Излишък от индианска земя.
Има стари сметки и снимки.
на "Индийска земя за продаване" или "свободна индианска земя".
И за да получи тази земя,
Те организираха известните землища в Оклахома.
- Не, не, не, не.
При изстрела на пистолет,
всички тези каруци, хора и коне.
наводнени в резервацията им.
Хората просто избягаха и заложиха дела си на земята.
и твърди, че земята е открадната, родната земя.
Представяш ли си какво беше това?
особено за три, четиригодишно дете.
като Джим Торп.
Имаше това място, където си се родил.
и за една нощ е залята от странни бели хора.
Те гледаха на индианските хора като на диваци.
да бъде убит и насилствено отведен по всякакъв начин.
Удивително е, че тези общности са оцелели.
Още по-зашеметяващо е, че един атлет може да излезе от
Такива обстоятелства.
Индианска територия на Оклахома
беше Дивия запад по всеки начин.
Бащата на Джим Торп, Хирам, представяше това.
Баща ми беше Хирам Филип Торп.
половин Сак, Фокс, индиец и половин ирландец.
Той беше голям човек.
Хирам ще изведе синовете си в селската земя.
дни наред, лов и риба.
Но Хирам също беше много груб с тях.
Когато Джим беше на четири, Хирам го видя да се бие с кучета.
по ръба на Северната канадска река,
и изхвърли малкия човек в течението.
да види как синът му ще се върне.
Беше на 40 метра до банката.
и на мен ми приличаше на миля.
Но го направих под бдителното око на баща ми.
Той каза: "Не се страхувай от водата, синко.
и няма да се страхува от теб.
Засича как е изглеждал Хирам.
Джим е израснал с такъв баща.
Баща му го учеше и внедряваше в него.
още като малък, да бъдеш мъж.
Трябвало е да се съревноваваш.
Обичаме съревнованията.
Значи ще има конкурси,
ще има състезания по плуване.
ще има състезание по скокове.
Изобретихме толкова много спортове.
които хората знаят в европейската култура или в американската култура,
дали е футбол, лакрос или игра на баскетбол.
Любовта на Джим Торп към спортните начинания
започна на територия на Сак и Фокс.
За Джим Торп в кръвта му има спорт.
Майка ми винаги ме гледа.
като превъплъщение на Блекхоук.
главатарят на Индия, за когото беше кръстен войната на Блекхоук.
Блекхоук беше по-едър от живота.
Героятна особа, че всяко индийско момче от това племе
искаше да стане модел.
Той се би срещу Андрю Джаксън.
Всички в Америка знаят името на Блекхоук.
Ето колко впечатляващ беше Блекхоук.
Толкова, че името му да е примислено.
за дивизията на армия от Първата световна война,
хеликоптерът на Блекхоук и екип "Чикаго НХЛ".
Законът "Даус" не само е разделил родната земя,
да се дава на бели заселници.
Другата част от закона "Даус".
трябваше да взема индийци.
и ги сложи в интернат далеч от домовете им.
Упълномощаване на бюрото по индиански въпроси
че децата трябва да са на сигурна възраст.
в индиански интернат.
Понякога беше доброволен.
Родителите ще изпратя децата си там, за да мислят.
това беше единственият начин да се гарантира оцеляването им.
Друг път беше със сила.
САЩ ще отвлекат тези деца.
и ще ги принудят в тези места.
И идеята беше да вземем децата на тези войници.
от "Лакота Сиукс" и "тапнете ги", кавички.
Ерата на пансиона е била замислена.
да отнема деца от техните местни общности.
и ги научи на западния начин на живот.
Бяха асимилации.
Децата бяха лишени от своята хуманност и култура.
Сложили са ги в униформи.
Ако вече нямаха англо име като Джим...
Той е роден с такава. Назначили са я.
Всъщност можете да видите снимки на учащи се.
който влезе с дълга коса.
с техните обици, с родна рокля.
И тогава ще видите друга тяхна снимка.
с късата си коса, изглеждаща много тъжна.
Беше начин да ги направим да изглеждат бели.
и да се държиш бяло и в крайна сметка да бъдеш бяло.
Това беше пълен опит да се промени цялото поколение
на индианските хора.
Джим Торп се справяше
три различни пансиона.
Първо отиде при него.
интернат "Сак и Фокс"
който мразеше и бягаше два пъти.
Уморена съм от рутината на класната стая.
и избягал, като се върнал у дома на 23 мили.
Баща ми ме срещна на вратата и ме изпрати обратно в училище.
Той продължаваше да прави така и се връщаше у дома.
И накрая Хирам каза: "Ще те изпратя толкова далеч,
че никога няма да можеш да се върнеш.
Свирка на влака
После е изпратен в Хаскълския институт в Канзас.
В Хаскъл видях първия си футболен мач.
Развих любов към него.
Любов, която съм имал през годините.
И най-накрая се озовава на флагмана.
Учебно училище на правителството на САЩ.
На 4 февруари 1904 г.
Записах се в индийското училище "Карли".
в Карлис, Пенсилвания.
Индустриалната школа "Карли" е основана.
веднага след войната.
на сиутата на Лакота в равнините.
Имаше девиз: "Убий индиеца, спаси човека!"
И тук е дошъл на възраст по много начини.
и къде започна кариерата си в спорта.
Във футболния отбор специално.
е била причината някой да познава Карлис.
Когато индийците от Карлайл,
Екзотичният екип от индианци отива да играе.
че ще привличат голяма тълпа.
Учредителят на Карлис е Ричард Прат.
Бил е офицер в Далечния запад.
по време на така наречените индиански войни.
Той се интересува от асимилация.
за коренните хора,
но също така вярва, че трябва да се докаже.
И един от начините, по които могат да докажат на белите.
че са заслужавани чрез спорт.
Джим обичаше футбола,
И докато дойде в Карлис, искаше да поиграе.
Колкото и да искаше Джим да играе футбол,
той беше твърде кратък и слаб.
Около три месеца след моето пристигане,
те Тежах 31 килограма.
а аз бях 5 метра, 3 инча във висините.
Той беше мършав млад мъж.
...и да ви ръкопляскаме.
Футболът беше на най-високото ниво.
на колегиалната йерархия, която е "Йейл" и "Харвард".
Футболът беше важен за тях.
Това беше играта, която щеше да научи лидерите на бъдещето
как да водиш, как да бъдеш стратег, как да бъдеш умен.
Вместо истинска война,
ще ги пуснем на това поле.
да превръща момчетата в мъже.
Винаги съм се чувствала така.
че футболът е много тясно свързан с войната.
Насилието със сигурност е част от човека.
Защо не си го признаеш?
Използвай го.
Футболът беше игра на груба сила.
лете си за две полуфабрикати, които се удрят един в друг.
Това е Сблъсък.
Всяка игра е акт на насилие.
Американският футбол беше контролиран от известния.
така наречения полетен клин.
Престъплението ще се разточи зад един играч,
и въз основа на образци на война,
ще зареди през срещуположната линия.
За да се премести свинската кожа, са били нужни параходни тактики за движение на свинската кожа.
към голпоста на противния екип.
Само в колежаския сезон 1904 г.
имаше 20 смъртни случая във футбола и стотици наранявания.
Имаше счупени бедра, на мъжете им липсваха уши.
Един дори му извадиха окото.
Можеш да удряш, да хапеш, да чешеш.
И така, много пъти, тези момчета...
Точно се натъквахме един на друг.
Опитват се да направят каквото могат.
за да изведе срещуположния играч от играта.
Не се изискваха каски.
Шаловете, може би, са носели
бяха малки кожени каски с много малко подплънки.
Беше безплатно за всички.
Беше безвъзмездно.
- Не, не, не, не.
Президентът на Харвард викаше:
болът ще бъде отменен.
Определено имаше обществен натиск.
Написали са операции.
"Чикаго Трибун" направи серия за номера.
смъртта и нараняванията.
и се чете като след действие от Виетнам.
записал съм всички тези мъртви половинки и оневинени.
И така, това не беше начислена ситуация.
Колкото и да е известно, няма да има умиращи хора.
Теди Рузвелт беше президент.
Беше от Харвард и обичаше футбола.
Затова свика конференция в Белия дом.
на лидерите на тези висши училища.
и каза: "Трябва да направиш футбола по-безопасен."
Не можеш да имаш утрешните лидери на Ivy League
да бъде убит на футболното поле.
Беше толкова близо да се измъкна от тук.
за което да мислиш, когато мислиш.
колко важно е да стане в нашата американска спортна култура.
- Не, не, не, не.
В края на термина от 1904 г. Джим решава да напусне Карлис
и да работят в програмата си за излет.
което беше вид програма за настаняване.
където индийците работят като фермери, готвачи или камериерки.
Също така се видя като форма на представяне в бялото общество.
Нямах търпение да се възползвам от опита.
Вършех цялата домакинска работа и се научих да шия и готвя.
Копнеех отново да съм на открито.
Усетих задушаване от вътрешната работа.
Две години работи във ферма.
Да се трудиш на полето и да смачкваш диви коне.
Точно както го научи баща му.
Разрушаването на коне е невероятна физическа работа.
Използваш ръцете си.
Използваш краката си, за да скочиш.
за да обградим конете.
Ти се държиш за скъпия си живот.
До края на лятото,
Тялото на Джим се промени радикално.
Когато Джим се върна в Карлис, беше готов.
И тогава историята за началото
на Джим Торп, атлетът.
Какво му е чудесното на отразяването
Наследството на Джим Торп е, че започваш да чуваш
Всички тези истории, които звучиха като:
Някой да не си го е измислил?
Това наистина ли се случи?
И една от най-прочутите е историята за скока.
В Карлайл един ден беше в гащеризон.
Върви към спортните полета.
видях членове на екипа при ямата за скокове.
Джим нямаше представа какъв е високият скок.
Не го беше виждал преди.
За няколко минути.
те успешно се изкачиха все повече и повече.
В крайна сметка сложиха бара в момент, когато не можаха да го изтънят.
Видял е как момче след момче се проваля в бара.
Заинтригуван, Джим идва.
и в гащетата си Джим реши да опита.
Ако знаете нещо за олимпийския спорт...
или ако сте виждали това,
Много е трудно.
нещо, което трябва да се направи.
Джим Торп няма опит, не е трениран.
Той със сигурност не е носил правилно облекло или обувки.
Само с едно грациозно движение, той се втурва горе.
Отскача във въздуха, лесно прочиства бара.
Момчетата бяха зашеметени.
Джим Торп направи всичко да изглежда без усилия.
Неща, които отнема на хората години и години.
за обучение, треньорска работа,
той може да го направи просто така.
Забавлението беше, че избягах и скочих в бара.
Обърни се и се смей.
Джим си тръгна, сякаш не е голяма работа.
Когато тази история стига до Поп Уорнър, той казва:
"Джим Торп току-що е направил рекорда на училището."
- Не, не, не, не.
Поп Уорнър, който беше дилижанса,
на следващия ден Торп дойде в офиса си и каза:
Ето ти униформата.
Но Джим не се интересуваше от песен и поле.
Много искаше да играе футбол.
И така, когато представил идеята,
от това да иска да играе футбол на Поп Уорнър.
"Защо изобщо ти позволих да го направиш?"
Защото видяхте ли какво се случва на футболно игрище?
Но Джим беше упорит.
Всеки ден питаше татко:
Кога ще е мой ред?
Кога ще имам шанс да играя футбол?
Аз го преследвах, докато най-накрая не ми хвърли костюм.
Надявам се да се отърва от мен.
Имаше едно упражнение.
където Уорнър събираше играчи на всеки 10 метра.
По целия път надолу по полето.
и нека някой се опита да мине през него.
и никой не би могъл да го направи.
Джим гледа 40 играча,
и единствената им цел е да хванат Торп.
Единственият опит, който съм имал с футбола.
беше в Хаскъл.
Ако това може да се нарече опит.
Ръката ми никога не беше хванала истински футбол.
Уорнър разбра, че тези играчи ще покажа на Джим.
за какво беше футбола.
Торп отлита.
Реже, плете, отбягва, вдига ръце.
Уорнър гледа на това.
Чух го да казва на един от треньорите:
"Той със сигурност е луд индиец."
Това, което видя, онзи момент...
е раждането на Джим Торп, на футболния играч.
Джим Торп сега е член.
от футболния отбор на Карлис.
Мечтае си да играе колегиален футбол.
са по-близки от когато и да било.
но е предаден на подкреплението.
През октомври 1907 г.
когато Карлис свиреше на университета в Пенсилвания,
във Франклин Фийлд във Филаделфия.
Поп Уорнър го сложи за мястото на ранен играч.
но не мина точно по план.
Когато ми дадоха топката в първата ми голяма игра,
Развълнувах се и не последвах намесата си.
В резултат на това се разбих в стената на противопоставянето.
и го хвърлиха на вятъра.
Джим не започна добре.
Но ако Джим Торп е бил сигурен в нещо,
че няма да остави една лоша игра да го спре.
Следващия път, когато топката беше предадена на мен,
Измъкнах се в края на пътя.
и разкъса 75 метра до тъчдаун.
И Поп Уорнър скоро реши, че съм там, за да остана.
Дойдоха г-н Поп Уорнър.
един от най-блестящите умове на футбола.
Много хора са чували за поп Уорнър.
Свързано е с младия футбол в цяла Америка.
Но малко хора знаят кой стои зад това.
Всички тези лиги на Поп Уорнър.
Това е от треньора Поп Уорнър.
Поп Уорнър не беше баща.
Нямаше деца, играше футбол в Корнел.
И той беше по-голям от някои от другите играчи,
Затова му викаха татко.
Но Поп Уорнър беше гениален треньор по футбол.
Този на Поп Уорнър беше иноватор.
Той беше известен с номера.
Той излезе с трикове, преди да има трикове.
Една от неговите игри, скритата топка.
зашил джоб в униформата на играча.
и го натовариха с топчето.
за да може да бяга по полето, без никой да знае.
той наистина го е носел.
Комисията по правилата ще го зашлеви и ще каже:
"Не, повече не можеш да го правиш."
Уорнър щеше да се върне при чертежа.
и излезе с друга игра на номера или новаторство.
Притискаше, насилваше, притискаше правилата през цялото време.
Внушението на Уорнър е било да стреля.
Развил е блокираща шейна.
Развива удар с ръце.
Развил е еднокрило нападение.
Престъплението с две ръце, олекотените униформи.
Толкова много от това, което е развил, че все още виждаме днес,
почти сто години по-късно.
До 1908 г. под ръководството на татко,
Джим започна да си прави име.
По времето, когато Карлис трябваше да играе.
Пенсилвански Университет през октомври.
Джим Торп беше създал идентичността на коравосърдечието.
Значи е влязъл в играта с цел на гърба.
Говори се, че за Торп са предали дума, за да хванат Торп.
Извадете го от играта.
Направиха всичко на света, за да ме осакатят.
но не са взели под внимание трудното прикритие.
и упоритата конституция на прерията индиец.
Помислете за това.
ти си индиец в интернат.
Беше отнета от родителите си буйно.
За малките индийци наистина нямате шанс.
да изрази този гняв по друг начин.
Освен чрез съревнование.
В една яростно спорна игра,
Карлис следва 6-0 в последните минути,
но Джим Торп отказва да се откаже.
В реалния свят, той никога не би могъл да се съревновава
с бели хора.
Играейки футбол, той трябва да се състезава с тях.
на равни игрища.
Топката мина бързо и бях на път.
на края, носейки пощата на 65 метра.
на тъчдаун, за да.
Пен беше упоен, за да спечели.
и нашата вратовръзка се оказа доста разстроена.
С помощта на Джим Карлис продължава.
до 10-2 запис тази година.
В същото време Джим се захваща за работа.
като футболен феномен,
той също е хвърлил око на друг спорт.
Когато Джим пристигна в Карлис,
че не е направил нищо.
Той знаеше как да скочи и как да бяга.
И той беше този невероятно красив атлет.
Сега, когато Джим беше в екипа,
е бил представян на всички тези други спортове и състезания.
който не е виждал преди.
Трябвало е да бъде учен.
И в екипа вече имаше много добър атлет.
Обадил се е на Алберт Ексендийн.
Уорнър каза на Алберт: "Вземете Джим под вашите ръце,
и го научи на това, което трябва да знае.
И следващото нещо, което знаеш,
Джим Торп е пътечка и полева звезда.
Джим се справя най-добре на дилижанса.
но истинската му любов си остава футбола.
Джим наистина си идва на мястото.
като футболен феномен през 1911 г.
Карлис имаше много добър сезон.
и татко се записа да играе срещу Харвард.
Е, всички из цялата страна.
който следваше футбола, беше готов за това състезание.
Малкото индианско училище и Харвард.
По това време Харвард е бил безупречна сила.
От края на 1800 г., две десетилетия,
те спечелиха девет национални първенства.
Те бяха неудържими.
Човек може само да си представи, че Джим Торп би могъл да разпознае
срещу кого е играл.
Това са елитите на тази страна.
Това са синовете на индустриалците.
Това са синовете на земевладелците.
които отнеха родната му земя от семейството му.
далеч от племето си.
И част от мен трябва да мисли.
че може би е малко лично.
Но с най-важната игра.
Има проблем с кариерата на Торп.
Джим е ранен.
така че крака му видимо е превързан от крака до коленете.
Беше крака му.
"Скапаният Джими Торп", както го назоваха медиите.
Не, не, не, не, не.
От отварящия диск.
Джим играе всяка минута от играта.
нападение и защита.
защото тогава играхме така.
Така и не получи шанс.
и е бил там през цялото време.
И ето го и него, управлявайки футбола.
Играейки на защита, на бой.
Не е имало замяна.
Нямаше пейка.
Цялата идея беше да не излизате от терена.
Това е игра на издържливост.
Ако днес погледнем НФЛ, никой няма да го направи.
Това, което направи Джим Торп едно време.
Трябва да се качим в ДеЛореан и да се върнем.
и помисли как изглеждаше играта.
когато Джим Торп свиреше.
Това, което щеше да видиш, когато се върна.
в началото на 20 век
беше напълно друга игра.
Тогава правилата се менят всяка година.
В началото не е минавало.
така че това се смята за гранично измама.
Не носиха униформи, а малки подплънки.
Имаха така наречените отборни пуловери.
Не можеш да кажеш кой е от кой екип.
Тъчдаун за голяма част от този период бяха пет точки.
Целите на полето бяха четири точки.
Бележниците бяха различни.
Дължината на полето беше друга.
Имаше много малко точки.
и по-голямата част от тях
Просто вземахме топката в строя.
Звучи като преструвка на вселената.
нещо като фантазираща версия на футбола.
но така играха футбола.
Джим Торп е роден за футбол.
защото беше страхотен във всичко.
Обичаше да удря хората.
за което беше и футбола.
Дала съм четвърт долар, когато играх футбол.
и никога не съм искал.
Когато ме нараниха, си прехапах устата.
Превързана е травмата между тримесечията.
и продължавах да давам това, което получих току-що.
Дори с ранения си крак,
Джим все пак успя да провали два гола в първата част.
- Да.
Заедно с гол на полето,
Харвард прави тъчдаун.
А на половината, Карлис падна 9-6.
През втората част Карлис се връща да реве.
и отпечатъците на Джим са навсякъде.
Той бяга, рита.
Той се справя, целия на счупен крак.
Дава ти представа.
колко велик трябва да е атлет.
От физическа гледна точка,
за да направи това, което Джим Торп е правил,
Честно казано, гледайки назад, това е лудост.
Това е напълно лудо.
Карлис прави тъчдаун.
Тогава Джим се свързва за два гола.
Внезапно се случва немислимото.
Карлис бие Харвард.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
ще покаже тази игра и представлението на Джим в нея.
който щеше да спечели Jim Heisman Trophy
ако съществуваше Heisman Trophy.
Има нещо поетично.
и има чувство за справедливост.
по начина, по който игра Джим, защото когато игра,
той игра за всички инициативни хора.
Харвард, Кримсън Тайд.
беше наш голям враг тази година.
Победата ни се оказа много тъжна.
Силен, стар Джон Харвърд.
Повален от малко индианско училище.
бе бедствие, което никой не беше търсил.
Това е известното заглавие "Харвард Торп Бейт".
Виждали са го като страхотен футболен играч.
Джим Торп вероятно е имал първия
провъзгласен за брилянтна игра в кариерата му.
"Харвард" беше толкова голяма работа, че всичкото това...
вестниците от Ню Йорк и Бостън.
и Филаделфия е покрила тази игра.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Представлението на Джим Торп срещу Харвард
трябва да се наредите горе.
с някои от най-хубавите игри и представления.
които сте виждали през цялата история.
Все едно Коби Брайънт пада с 81.
Тигърът с 12 удара спечели господарите.
Вълшебната игра на Уейн Гретски 7 над Торонто.
Всички тези абсурдни спортни постижения...
които се превърнаха в определящи игри за дефиниращия атлет,
Това беше игра за него.
Карлис има само една загуба.
Целият този сезон.
докато звездата на Торп става.
Джим Торп прави история.
25 тъчдауна, 198 точки за един сезон.
един общ запис, който не еравен.
Джим става капитан на футболния отбор на Карлис.
и Уолтър Къмп, който е баща на американски футбол,
в крайна сметка назова Торп в своя All American list.
Джим Торп е на върха на играта си.
и все пак щеше да се качи.
1912 г. дойде.
Вълшебната година на олимпиадата.
Обучавал съм се така, както не съм тренирал преди или след това.
В сърцето си знаех от 1909 г.
че ще се съревновавам в игра на игри.
Модерните олимпиади са създадени от френски господар.
Барон Пиер де Кобъртин, 1896 г.
Това беше представата му.
за да построи фестивал на международния спорт
които ще обединят страните.
да сме по-високо от политическите си различия.
Вдъхновен е, след като Франция е смазана.
по време на Франко-пруската война.
Той си помисли, че ако нацията може да се бори
на спортно поле, те ще го измъкнат от системата си.
и светът щеше да е по-добро място.
Затова решил да възроди Древната гръцка олимпиада.
с идеята, че спортът ще стане място.
на въоръжен конфликт.
Така че той е създал т.нар. съвременните олимпиади.
...и да ви ръкопляскаме.
- Не, не, не, не.
Първите четири олимпиади не бяха особено успешни.
Нямаше гаранция, че тази идея за Кобъртин
щеше да оцелее.
Барон Пиер де Кобъртин
възродил олимпиадата в леглото на противоположностите.
олимпиадата трябваше да е за всички.
но Баронът изключва жените.
Той си помисли, че е непристойно.
да има жени, които да се занимават със спорт.
И освен това беше класист.
Искам да кажа, че той имаше истинска класова пристрастия в полза на аристократите.
се опитва да изключи работнички от олимпиадата.
със специална дефиниция на аматьорство от самото начало.
Олимпиадата беше най-големия пример
какъв аматьорски и аматьорски идеали са били в тази ера.
Идеята беше, че хората трябва да играят спорт.
Само заради тяхната любов, не заради чека.
Това се приемаше за долнопробно и непристойно.
Никой не може да пресече дланта ти с пари.
иначе си бил професионалист.
Всеки атлет, участващ в олимпиадата през 1912 г.
трябваше да подпишат форма, в която да обещаят.
те никога не бяха приемали пари.
във всяка връзка със спорта.
Изградена е и сътворена от и за
заможни аристократи.
Нямаха нужда от пари.
Тази версия на олимпиадата е неузнаваема от днес.
Днес привикнахме да виждаме
професионалисти от техния спорт,
на баскетбола или на олимпиадата.
През всеки спорт,
Олимпийските атлети са насърчени да излизат
и да им помогнат да презаредят обучението си.
в съревнованието си,
Всъщност ми плащат, за да се състезавам на олимпийското ниво.
Това не беше така по времето на Джим Торп.
Така че се въртете в 1912 г.
Коя е петата олимпиада в Стокхолм?
Пътуването на олимпийския отбор на САЩ
дори да участвам в Стокхолм.
беше приключение и само по себе си.
Когато Джим Торп е стигнал до кея в Манхатън.
и видях SS Финландия,
беше гледка, която не беше виждал преди.
Това беше един вид морски рай.
Ширината на този кораб, където отиваше,
в свят, който не е виждал преди.
И е важно да се помни.
че това са само няколко месеца.
след потъването на Титаник.
Така че отиването на трансатлантическо пътешествие беше малко неясно.
- Не, не, не, не.
Натовариха се на хиляди килограма храна.
както за хората, така и за конете.
които бяха там за конните вечери.
Построили са специална коркова линия.
На долното палуби имаше.
Атлетите могат да тренират дискусът, като го изхвърлят зад борда.
и после ще го придърпаш с въже.
Така че има всички тези гениални схеми.
които са позволили на атлетите да останат нови.
когато се приготвят за олимпиадата.
- Не, не, не, не.
Около Джим Торп има мит.
че не е тренирал на лодката, отивайки в Швеция.
и че не е човек.
който наистина се е отдал на върховните си способности.
Мисля, че медиите характеризират Джим Торп
че не трябва да работи за успеха си.
Защо хората ще казват, че Джим не е тренирал?
По същата причина, заради която има толкова много спортен писател,
когато дефинират афро-американски атлет,
ще кажат, че имат естествен талант.
за разлика от работата по него, нали?
Така можаха да дискредитират Джим Торп.
Не е нужно да тренира.
Но това са глупости.
Когато в реалността Джим Торп
Всъщност го играхме умно.
С настъпването на олимпийците, той се отлагаше.
Точно както го правят атлетите днес.
Бях в най-хубавото състояние в живота си.
Не тренирах усилено.
Засищам се с от време на време.
или да се разхождам по палубата, когато бях готов за действие.
и не искаше да става стар или преуморен.
Мисля, че митовете около Джим Торп не тренират
е завързан в митоза около американски индийци.
Като цяло, че не сме трудолюбиви, че сме мързеливи.
Нещо като място на сцената.
за да могат и двете му способности да бъдат адитирани.
и неуважително в същото време.
Когато гледаш как точно...
Малцинствата са описани в медиите.
в края на 20 век,
колкото и да се честваха постиженията им,
все още имаше дехуманизация.
Постиженията на индианците не могат да стоят сами.
Те винаги са били представяни чрез тази агресивна светлина.
Думите, които се използваха, за да се опишат
стана много ясно, че все още се явявате
като "по-малко от" в обществото.
Те бяха диваци.
Насилници.
На "военен път" или на техния противник.
Това са думи, които се използват за описание.
как са вярвали, че тези хора са живеели живота си.
Сценаристи
и журналистите по това време.
Определи и контролирай историята.
И за коренните хора,
други хора ни представяха.
и ни бъркат от незапомнени времена.
Това беше начин за съблазняване на индианците.
Достойнството им и човечеството им.
По времето, когато Джим Торп
и останалите от олимпийския отбор отпътуваха за Стокхолм,
имаше практика на всички кораби на сегрегация.
- По много причини.
Контекстът е важен политически по това време.
1912 г. е година, когато Удроу Уилсън
бе избиран за президент.
и едно от първите неща, които е направил.
беше расов сегрегиран от федералната бюрокрация.
Така че афроамериканците трябваше да използват различни бани.
Да се храниш в различни хранани, да работиш на различни места.
И тази сегрегирана култура проправяше пътя си.
на борда на USS Финландия.
Джим и още един американски атлет Абел Кивиат.
която беше еврейка,
и двамата са спуснати на борда на кораба.
По-добре, отколкото с по-хубавите покои по-нагоре.
Торп и неговите приятели олимпийци
които не бяха лилиени бели олимпийци,
които могат да останат в най-горните места за нощувка на последния етаж.
Трябваше да се бори с много расизъм на път за Стокхолм.
но и по-широк в живота.
...и да ви ръкопляскаме.
- Не, не, не, не.
Джим Торп направи олимпиец за съревнование.
както в петобой, така и в десетобой.
две неща, които се считат за много важни.
като един от най-трудните в игри.
Въпреки, че Джим получи признание у дома,
Той далеч не е любимец.
Претенденти като Swedian's Hugo Wieslander
и дори собствените му американски отбори, Ейвъри Бредаж.
се очаква да надделяват.
В историята на Джим Торп,
Авери Бредаж се явява няколко пъти като Немезида.
Ейвъри Бредаж беше ужасен човек.
Той е известен от 1940 г. до 60-те години и след това.
като "Славяй Авери" заради неговите расови убеждения.
В собствените си документи той славослови нацистите,
Наричайки ги "интелигентна диктатура".
И беше сигурен в себе си.
че ще спечели.
На 7 юли 1912 г.
съревнованието започва с петобой.
един ден предизвикателство
с пет писти и поля.
Джим излиза от портите, издигайки се в пентатона.
Почти буквално.
Завършва първи при дългия скок.
После става трети в копието.
зад Sedian's Hugo Wieslander.
Една от най-добрите победи на Джим беше в пентатона 200.
Той остави съревнованието в прахта.
и ще свърши за 22.9.
Конкретността на този номер е значима.
Защото 1912 са първите олимпиади.
които са използвали електронни таймери.
Следи го с още една победа.
Влизаме първи в дискотеката, лесно поваляме
вторият му американски съперник, Ейвъри Бредаж.
Накраято мероприятие на пентатлона
е 1500 метра, метричната миля.
За хората от Сак и Фокс,
Имаха традиционен начин да гледат на бягството.
Да позволим на Земята да ви придвижи напред, а не краката ви.
И това беше същия вид концептуална енергия.
който Джим доведе на бягството си.
Беше в най-комфортното си и безопасно място.
когато бягаше възможно най-бързо.
Джим Торп ще спечели четвъртото общо мероприятие
и да завърши пет секунди преди най-близкия си конкурент,
на олимпиадата от 1912 г.
Така че да сме наясно.
Обикновено в едно многодисциплинейно мероприятие, като петатлона,
Атлетът, който спечели, като цяло се справя доста добре.
в някаква комбинация от тях.
Но Джим Торп не се справяше добре.
при всички тези събития.
Джим Торп спечели четири от тях.
петте случая в пентатона.
Това е напълно нечувано.
По-добре е от св. Хуго Вислендър.
и със своя съотборник, Ейвъри Бредаж,
който внезапно не може да спечели медал.
Джим не знаеше особено за Ейвъри Бредаж.
но Авери Бредаж разбра много добре за Джим Торп.
Един американски индиец не трябваше да бие Ейвъри Брундидж.
След като нацията го гледа,
Джим е на път да се качи на гуляйния десетобой.
в битка срещу Брудаж.
което ще се отекне до края на живота му.
С изключителното изпълнение на Джим Торп.
в пентатлона, който вече е обезпечил златния медал,
Още един известен американец.
също има големи надежди на олимпиадата през 1912 г.
Вярвате или не, на същите олимпиади.
където Торп се състезаваше.
както и бъдещия генерал Джордж Патън.
И неговото мероприятие беше съвременния пентатлон.
което е военно мероприятие, фокусирано върху бягството,
стреляне, плуване, фехтовка и езда.
Когато Барон Пиер де Кобъртин създаде олимпиадата,
той имаше хора като Джордж Патън в главата като участници.
Патън бил син на заможно семейство.
имаше цялото необходимо обучение на върха на пръстите, за да се справя добре.
Но Джордж Патън изобщо не се справяше добре.
Всъщност той е пети.
На къпаното мероприятие
Трябваше да го извадят от басейна.
И твърдеше, че ще спечели снайперите.
Освен, че куршумите му, които съдиите казаха, че са пропуснали целта.
Всъщност мина толкова чисто през другите му куршуми.
че не могат да ги видят.
В края на съвременния петобой
едно ново мероприятие е готово да започне.
На олимпиадата през 1912 г.
Декатонът беше презентиран за първи път.
Трябва да управляваш 10 различни случая.
100 метра, дългия скок,
изстрела, високия скок и 400 метра.
110-метрови препънки, дискусът,
Трезора, копието,
и метричната миля... 1,500 метра.
Декалонът, по мое мнение, е най-трудното мероприятие
в спортувата на дилижанса.
Джим си търси втория златен медал.
В същото време, Ейвъри Бредаж търси изкупление.
след като загуби от Джим по време на пентатона.
В събота, 13 юли 1912 г.
Декатонът започва със 100-метровия Дак.
На първия ден от десетобойната.
Торп приключи в първите три от трите случая.
и свърши първия ден.
Съперникът му, Ейвъри Бредаж, от друга страна,
беше на 14-то място.
...и да ви ръкопляскаме.
Ден втори започва с високия скок,
който Джим много харесва да спечели.
но има проблем.
Когато отиваше на съревнование, гуменките му ги нямаше.
Има някакъв смисъл, че Ейвъри Бредаж е бил намесен.
че е взел обувките с усилия.
за да провали представлението си.
Джим продължава десетобой без обувки.
Джим, трябва да се състезаваме.
Излезна и намери гуменки от бунището.
Значи той и Поп Уорнър са направили две обувки.
с различни размери.
Торп трябваше да носи два чифта дебели чорапи на едната обувка.
Като атлет тренираш за този момент.
и когато този момент дойде,
искаш всичко да е напълно перфектно.
Дори и в напълно съвършени условия,
съревновавайки се на олимпиеца
е почти невъзможена задача.
И Джим го е направил с обувки, които е намерил в бунището.
Торп скочи над два метра.
единственият атлет, който е достигнал този праг.
На повече от два метра с боклукчийски обувки.
Като повечето от тях.
Състезателите на високия скок по негово време,
Джим използваше техниката.
Десетилетия по-късно, през 1968 г.
Dick Fosboury революционизира този спорт.
използвайки друга техника,
подскачайки назад над бара.
Това е техниката.
че днес се използват всички олимпийци.
Юръпите гледат червения човек.
като любознание.
Изглежда, че са разочаровани.
че не нося бойна боя или перата на главата.
Реших да живея според представата им за индийците.
Така че се измъкнах по време на бойния танц.
с напълно тонни викове.
Мисля, че това е част от неговото желание да покаже, че наистина
въпреки че интернатът
се опита да лиши Джим от цялата си култура.
и ще го превърна в бял човек.
не са взели неговата самоличност вътре.
Даваше на света да разбере, че е индиец.
Следващите три случая виждат Джим, който продължава след себе си.
Така че последната голяма пречка
между Джим Торп и златния медал на олимпиадата през 1912 г.
е осмото мероприятие, подземието.
Мислех, че съм доста тежък за сводничество.
Преди да отплавам за олимпиадата,
Най-високото ми сводче беше три метра, шест инча.
Знаех си, че мога по-добре.
но се уплаших да се опитам да бъда по-висш.
от страх, че ще се счупи.
Трезорът е ужасен.
И това е едно от най-трудните неща, които се случват.
в десетобойната.
Това беше мероприятието, което ме крепеше.
от олимпийския отбор през 1992 г.
Току-що разбра, че...
"Нямам точки в това специално мероприятие.
Няма да ходя на олимпийците.
Една грешка, една грешка и край.
- Не, не, не, не.
Въпреки загрижеността си,
Джим се изстрелва на 10 метра във въздуха.
Смачквайки най-доброто от себе си.
и го държи на път, за да спечели второто си злато.
В този момент на съревнованието,
след като е паднал на 11-то място, което Avery Brundage разбира,
Няма шанс да победи Торп.
Той е направил нещо, което ще реве до края на живота си.
и той се отказа от съревнованието.
Торп смачкваше Брундаж от толкова много.
че е напуснал след осем случая.
Той дори не го е довършвал сам.
И може би е имало някакъв мерило на ревност.
до края на живота си.
Това няма да е за последен път.
Този Брундаж е победител на олимпиец.
Брунинг продължи кариерата си.
Беше брокер на властта в олимпиадата.
Обичаше духа и идеалите на аматьорството.
Брунинг беше председател на олимпийския Комитет
за игри през 1936 г. в Берлин.
Безспорната звезда на съревнованието
беше звездата от университета в Охайо, Джеси Оуенс.
Дни след като Джеси Оуенс спечели злато,
Брунинг го погна като професионален атлет.
и го изгониха от аматьорски спорт до края на живота си.
На последното мероприятие, 1500 метра.
Следата на Джим е почти непромокаема.
Щом започне съревнованието, Джим отлита.
и никой не може да го хване.
Когато Джим пресякъл финалната линия през 1500 г.,
Той не само взе златния медал, но заздравя изавета си.
като един от най-добрите атлети по негово време.
Джим Торп ще свърши в първите три.
в осем от десетте случая.
Той щеше да спечели четири от тези събития.
И в декатона, това е надмощие.
За мен постиженията на Джим Торп на олимпиадата в Стокхолм
са изключително постижение.
Нищо не съм виждал от тогава.
които се приближават до това величие.
в толкова различни спортове.
"Китей, Алтий, Фортий" беше девизът.
на съвременните олимпиади.
"По-бързо, по-високо, по-силно."
И Джим Торп въвеняваше всичко това.
Рекордът му е от десетилетия.
и ще си направим нов бар.
за това, което можем да направим като атлети.
В края на олимпиадата
всички победители бяха блокирани пред царската кутия.
преди да ръкопляскат хиляди.
Двата златни медала на Джим Торп.
са последните олимпийски медали от чисто злато.
Награден е с два церемониални трофеи.
представян от Цар Николас от Русия
и крал Густав от Швеция.
Цар Густав сложи лавров венци на главата ми.
и на английски, каза:
"Сър, вие сте най-великият атлет на света."
И историята е, че Джим отговори: " Благодаря, Кинг."
Не знаем дали наистина се е случило.
Не мисля, че го е казал, каза, че не го е казал.
Това беше нещо като представител на Джим Торп, "Индиецът",
без да знае как да се справя с краля.
Всичко това беше представително за начина, по който Торп беше идеализиран.
романтично и в същото време по-малко.
Когато Джим спечели златните медали, той беше сензация.
първият международен известен атлет.
Удиви света:
това феноменално представление и от американски индиец.
Целият смисъл на олимпиадата
е да се съревновавате и представяте страната си.
Джим е постигнал толкова много, представяйки САЩ.
и се върна от игрите, известен като американски герой.
Джим дори получи писмо.
от президента Хауард Тафт, който казва:
"характеризирайте най-добрия американски гражданин."
Иронията е, че по това време
той дори не беше разпознат като американски гражданин.
защото индианските американци са в тази страна.
все още не са получили гражданство.
Той се връща у дома.
и Карлис го приема добре дошъл.
Срещнахме се с водещите граждани на града.
Имаше ръкостискания, поздравления и речи.
Джим беше центъра на вниманието.
Не можеш да отвориш вестник, без да прочетеш за него.
Те организираха паради, имаше партита.
Очакваше се да се появи из цяла Америка.
Ню Йорк му прави този парад на тигана.
сам с него в първата кола.
И Джим, както казаха всички медии на следващия ден,
смазана на предната седалка.
с шапка на лицето и дъвка.
Ясно е, че не е щастливият герой.
И наистина, това е вярно в по-голямата част от живота му:
че никога не търси слава или слава.
Обичаше спорт.
В много отношения Торп беше първата спортна звезда.
По онова време, представата за известен атлет
беше напълно чуждестранно.
Той знае по целия свят, няма социални мрежи.
Помислете колко бавно е преминала информация по това време.
И все пак, всички знаят за неговите спортни подвизи.
Не е имал "Гаторейд" или "Найки" зад себе си.
го изтласкваш и го превръщаш в известен.
Няма медийна кола, която да го кара.
извън това, което прави по едно време.
където хора, които изглеждат като него, не би трябвало да са известни.
и атлети като цяло.
не би трябвало да са известни така.
Джим Торп е дошъл.
нова ера на известния атлет.
но кариерата му едва сега започва.
След фанфарите на олимпиадата,
Джим Торп се връща в Карлайл.
Готови за още един сезон.
- Не, не, не, не.
"Уест пойнт" от 1912 г.
трябва да се види в светлината на предишната репутация на Джим:
фантастичният сезон 1911 г., който го направи футболен феномен.
и след олимпиадата от 1912 г.
Значи идва на тази игра.
между Карлайл, малкото индианско училище,
и Западен пойнт,
които тренират бъдещите офицери на Американската армия.
9 ноември 1912 г., армията срещу индианците.
Не можеш да си представяш футболен мач.
зареден с повече значение.
- Не, не, не, не.
Най-голямата.
и най-прочутите битки на Великите равнини.
се случи точно преди ерата на пансиона.
Джим Торп и децата на Карлайл.
са били поколение след войниците, които са били убити.
в тези известни битки, като Битка при Малкия Бигхорн.
И само 20 години преди игра на Армейски Карлис.
беше избиването в "Раундд Хени".
Имаше над 200 невинни жени, мъже,
и деца, убити от армията на САЩ.
И така, отиваме в играта със Западен Пойнт,
Играчите на Карлис бяха много мотивирани.
- Не, не, не, не.
Отпътувахме до Западен пойнт.
академията на Хъдзън и се запозна с армията.
Оцениха най-силния и хитър екип на този сезон.
Шансовете ни да победим бяха малки.
Преди играта Поп Уорнър произнася реч.
за разлика от която и да е в историята на този спорт.
от или преди.
Казвайки на играчите си какво може да представя:
цялата отплата за всички неправди и насилие.
които са били извършени върху техния народ в продължение на толкова много десетилетия.
Той би казал на играчите си:
Ще играеш срещу синовете.
от хората, които са убили вашите предци.
Сега е време за отмъщение.
Ще докажем, че...
че можем да играем на белия по-добре от белия.
Запомни "Раненото колена".
Искам да кажа, ако това не е движение,
Не съм сигурна какво е.
- Не, не, не, не.
С помощта на медиите,
хората бяха готови за това съревнование.
Играчите от армията, които бяха екипирани
в черно-златските им униформи.
тежаха 40 килограма повече и бяха 4 инча по-високи.
от индийците, украсени с червени пуловери.
За феновете на трибуните в Уест Поинт.
Тази игра сякаш щеше да е пълна непочтеност.
Този ден екипът на армията беше изключително исторически.
В списъка имаше четирима бъдещи легендарни генерали.
който ще продължи да води Америка по време на Втората световна война.
Всъщност, по-късно се наричаше "Класът, върху който падаха звездите".
защото толкова много генерали бяха в този екип,
включително бъдещия президент на САЩ.
Дуайт Дейвид Ейзенхауер.
Беше страхотен мач.
Торбичката на Поп Уорнър срещу децата от армията.
които от години са учили военна стратегия.
За татко, тази игра беше особено лична.
Като юноша той беше кандидатствал в Уест пойнт и беше отхвърлен.
От старта на началото,
Тази игра е безупречна война.
Репортажите от играта говорят за бурни сблъсъци.
и силата.
Докато Джим властва над играта през първото полувреме,
Карлис няма много за казване.
По това време водят само 7-6.
В съблекалнята на половин ден,
Айзенхауер се събра с Леланд Хобс.
Кой ще води 30-та пехотна дивизия?
в Западна Европа през Втората световна война.
Двамата планираха да го доставим.
както го нарекоха "стария едно две".
Мисията им е: изпрати Торп на страничната линия.
ако не и болницата.
Айзенхауер пише за това по-късно.
като признават, че целта им
е бил да убие Джим Торп в безсъзнание.
По-късно Айзенхауер ще си спомни, че той и колегата му,
в опита си да преследва Джим,
Джим отстъпи и ги остави да се ударят един с друг.
и ги извадиха от играта.
Торп беше локомотив и не можаха да го спрат.
Деймън Ръниън, който е прекрасен американски хуморист,
беше на трибуните и каза:
Никой не трябваше да пита кой имашебола.
или кой го е направил.
Знаеха, че е Джим Торп.
В края на играта Торп хвана гуляй.
на 45-ярдовата линия на Карлис.
И веднага, петима армейски защитники са след него.
В мъгла от извивки, завои и вкочанени ръце.
Торп се справя с първото смачкване на защитника.
И през следващите 50 метра.
успява да отблъсне всеки друг армейски защитник на полето.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
...призовава Карлис.
Това беше най-величествената футболна игра на Поп Уорнър.
и всеки друг, който е бил там, го е виждал.
И дори кадетите на страничната линия стават.
и ръкопляскайте за Джим Торп.
Торп и Карлис отиват да победят армията.
Дори не беше близо.
Карлис победи армията онзи ден, 27-6,
а Джим беше най-добрия играч на терена.
Мога да кажа за хората, които създадоха екипа:
от които се гордеех, че съм капитан.
Не познавам екип, който да работи по-добре.
Индианците в тълпата се радваха
заради факта, че техните хора, момчетата Карлис,
биеха белите деца на игра, която се създаде от белите.
1913 г.
Годишника на студента от Уест пойнт.
"Индийците от Карлис ни направиха най-лошата загуба."
от години.
и бягството на Торп беше далеч най-прекрасния
и грандиозна, видяна някога на нашата нива.
Беше голяма битка.
в онзи ден се борихме срещу армията.
Всеки лоялен син на Карлис е изпълнил дълга си.
И го наричам най-голямото отмъщение на атлетите.
в американската история.
Джим Торп имаше великия футболен сезон през 1912 г.
Поп Уорнър каза, че живота е "сочен" за Джим Торп.
С толкова много истории за известни атлети.
и техния метеорит се издига, винаги изглежда така.
че когато са на върха на играта си,
идва нещо, с което да ги разбием.
През 1913 г., година след олимпийската му победа,
се разрази скандал.
Това беше първият грохот.
който бил за да има гръмотевично кресчендо.
и хвърлям песните си и се надявам от висините в забрава.
1912 г. за Джим Торп.
беше най-хубавата година, която някой атлет е имал.
Той спечели златните си медали с най-голямата награда.
и тогава имаше този голям американски футболен сезон.
където победиха армията.
Не мисля, че ще намериш атлет.
който направи всичко това за една година.
Но 1913 г. ще се окаже много различен.
Всичко започна с една статия в малък вестник.
в Уорчестър, Масачузетс.
Изглежда, че един журналист е бил на гости на треньор по бейзбол.
и видях снимка на Джим Торп зад него.
А треньорът каза: "О, да, това беше Джим Торп.
Играеше на бейзбол за мен.
Въпреки, че бяха само малките лиги,
защото на Джим му беше платено.
технически това го направи професионалист.
И това е накърнило аматьорския статус.
че трябва да се състезаваш на олимпиадата.
Джим беше подписал този формуляр за олимпиадата.
Казвайки, че никога не е приемал пари,
че е аматьор.
Но не беше.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Тази история веднага се разпространи из цялата страна.
на големите вестници в Ню Йорк, Филаделфия.
И така, въпроса беше: "Какво ще правим?"
Джим беше хванат и агонизиран заради това, което трябваше да направи.
Единственият човек, на когото би могъл да разчита в тази бъркотия.
беше Поп Уорнър.
Така че, когато скандалът избухна,
Поп Уорнър се държа така, сякаш не знае нищо.
Което е невъзможно, като се има предвид, че е познавал повечето от играчите си,
играха на лятна бала.
Татко седна и направи писмо с Джим.
за да изпрати в Американския олимпиецски Комитет.
Казвайки: "Аз бях просто един индиец.
Не знаех по-добре.
и много съжалявам, че го причиних на всички."
Цял живот...
Положих картите с лице на масата.
Отидох в стаята си и написах писмото.
Намерих го за най-труден.
и най-жестокия, който съм написал в живота си.
В крайна сметка писмото, което Джим Торп представи
до Международния олимпиецки комитет,
по всичко личи, че Джим Торп е виновен.
вместо отговорните възрастни, които бяха около него,
включително Поп Уорнър.
който се прави на свободен, когато е изобразено това писмо.
След всички тези години, единственото нещо, което искам да кажа сега,
е, че имам причини да вярвам,
че някои от властите в Карлис знаят къде съм.
през 1909 г. и 1910 г. и това, което правя.
Това, което са направили, е да провесят Джим да се изсуши.
Поп Уорнър със сигурност нямаше да падне.
Никой.
Джим е виновен, а той е изкупителната жертва.
Искам да кажа, Поп Уорнър, това беше дълбоко предателство.
Искам да кажа, след всичко, което Джим Торп беше направил...
за да даде на Поп Уорнър собственото си наследство,
целия успех и вниманието.
Беше в състояние да го доведе като треньор.
за да може тогава, в решаващ момент от живота си,
напълно да го забиеш нож в гърба.
Затова настояха да изпрати медалите си.
Златните медали и трофеи
бяха му отнети.
Това беше акт на голяма несправедливост.
Рекордът му ще бъде лишен от олимпийското досие.
и победителите на второ и трето място.
ще се ударят до първи и втори.
и просто ще бъде ликвидиран.
Хуго Вислендър.
Шведската звезда, която беше на второ място при Джим,
Предложиха му златния медал, когато Джим беше лишен от награда.
Но той каза: "Не, това е на Торп."
Джим беше хванат.
Невероятната победа в Стокхолм
Това го направи идол на целия свят.
Като атлети, ние печелим или губим на пътя.
Представлението ни е на терена.
И това е най-чистата форма на спорт.
Има начало и финална линия.
И те откраднаха това от Джим Торп.
Приех фатална гледна точка.
и помисли за епизода, за още едно мероприятие.
в живота на червения човек на възходи и падения.
Джим Торп губи медалите си.
беше една от най-голямата несправедливост в спортния свят на всички времена.
Тази несправедливост се случила в категоричната основа на двуличието.
Всъщност не беше рядкост.
за атлетите да правят точно това, което направи Джим.
През повечето време атлетите използваха псевдоним.
за защита на имената им и за защита на аматьорския им статус.
В източна Каролина е имало толкова много псевдоними.
че го наричат "лигата на Покахонтас".
Защото всички се казваха Джон Смит.
Дуайт Ейзенхауер, бъдещият президент,
свиреше под името Уилсън от щатската лига в Канзас.
Джим Торп игра под името Джим Торп.
Не се опита да го скрие.
И последното двуличие.
е, че дори правилата на олимпиадата през 1912 г.
каза, че всяко предизвикателство пред нечий аматьоризъм
Трябваше да дойде в 30 дни след олимпиадата.
Разказът се разчу шест месеца по-късно.
Заради обичая.
в които бяха отнети медалите.
това беше удар на честността му.
Не е само това, което хората си мислеха.
Той не заслужаваше металите.
Предполагам, че е мамил.
на път да получи медалите.
Един от преобладаващите стереотипи на деня.
беше, че индийците са неверни и неверни.
Мисля, че беше лесно за Американското общество.
да означаваме Джим по този начин.
Що се отнася до журналиста, който разби историята,
Торп по-късно се отрази...
Написал е история, която е наранила света.
и ме сваляше от висотите на аматьорските атлети.
Трябва да се е гордял с топа си.
Чудих се дали в щастието си,
той си помисли колко ще ми струва неговата история.
Целта на всеки атлет е да спечели тези големи медали.
Тези титли стават част от теб.
Да ми отнемат титлите, да ми отнемат медалите.
ще е като да ми отнемеш част от мен физически.
Джим би казал на един от приятелите си:
Взеха ми медалите.
Спечелих ги честно, а сега ги нямам.
Сега нямам нищо."
Щом Джим загуби аматьорския си статус,
Всички мислят, че просто ще продължи кариерата си.
да играя професионален футбол.
Вместо това, собственици на друг спорт
видях цената в известността на Джим.
и поканите се вливат от професионален бейзбол.
Джим е стока.
Той е най-известният атлет в Америка.
и хората са очаровани от него.
Подписал се е от Ню Йоркските Гиганти през 1913 г.
защото беше най-прочутият атлет в света.
И Гигантите, водени от Джон Макгроу,
Знаеха, че по-късно тази година ще пътуват.
по целия свят с "Чикаго Уайт Сокс",
който носи бейзбол на останалия свят.
Остатъкът от света не знаеше никой от известните бейзболисти.
Не са познавали Кристи Матюсън.
Не са познавали Тай Коб.
Знаеха един атлет от Америка, Джим Торп.
Когато Торп подписа с Ню Йоркските великани,
и обикаляхме света на изложбени игри.
играл е на места, включително Япония, Египет.
и дори пред краля и кралицата в Лондон.
По време на пътуването до дома, те пътуваха по Лузитания,
Същия кораб, само няколко месеца по-късно,
е потопен от немска подводница през Първата световна война.
Преди да подпишем с Гигантите,
Джим игра няколко години малко бейзбол.
но това беше преди всичко с малки, арогантни земеделски отбори.
Това наистина бяха игри на песъчинки.
Нищо в сравнение с това, което е преживял в майорите.
Това, че е тръгнал
Толкова бързо в професионалната класа.
Просто не е имал време да се сдоби с тези умения.
трябваше да бъде добър играч.
Но хората от първия офис го искаха в екипа.
защото са знаели, че могат да донесат вентилаторите.
и продаваш билети.
Въпреки, че не беше готов за това.
Уцелването е, когато разбереш кой наистина може да играе.
и които не могат.
Когато нещо идва към теб със 100 км в час,
100 мили в час, не е лесно да се движиш.
И една от най-голямата пречка за Джим Торп.
че не може да удари извивка.
Всъшност, неговата средна
В първата си година с "Джайънтс" е бил през 160-те.
Нека ви кажа, аз съм спортен писател.
Знам, че Джим Торп е пред мен, удряйки. 160.
Не съм много мил.
Заглавията са диви.
Джим Торп е шега, защо е в големите лиги?
Критиката, опровержението...
веднага ли е бил там?
и мисля, че ти даде прозореца на расова динамика.
където градите хората тогава.
Когато стигнат до мястото, където си ги построил,
Започвайте да сечете.
Не беше като Джо Димаджио да бъде освиркан на игра.
Никой не говори за състезание.
Никой не говори за неговата култура.
крещеха му като "Супата на кучето".
иначе щяха да му се подиграват.
Не, не, не, не, не, не.
Беше все едно Джим го приемаше в обществото.
и като играч разчиташе на представлението си.
Ако не е печелил, тълпата не е била с него.
Джон Макгроу, управителят,
не му дава да играе много.
През по-голямата част от първата година той е като страшилище.
Голям проблем беше, че МакГрау беше микроманактор.
Обичаше да разказва на играча всяка стъпка.
от това, което трябваше да направи, когато се качваше на земята.
Уорнър е оставил Джим на мира.
Макгроу беше противоположното на поляра.
И той и Джим бързо развиха антипатия един към друг.
Джим се бори много с бейзбола.
което не му се случи толкова естествено.
Но играейки набол,
далеч от най-популярен спорт в Америка по това време,
които го държаха под светлината на прожекторите.
Като футболен играч, той все още е звездата, която е бил в колежа.
и това привлече вниманието на охайската лига.
Професионалната футболна кариера на Джим започна през 1915 г.
с Canton Bull Dogs в Лигата на Охайо.
"Охайоската лига" беше претендентът.
на Националната футболна лига, но не беше като нея.
Дори не беше лигата.
Играчите могат от един отбор до друг седмица.
зависи кой ще им плати повече.
Няма правила за насрочване.
Няма правила за договори.
Беше много хлабаво структурирано.
По това време повечето хора
те дори не знаят, че футбола съществува.
Това беше години преди настъпването на НФЛ.
По онова време колежанският футбол се смяташе за истински чертеж.
Боксът беше по-популярен.
Конните надпревари бяха по-популярни.
Всичко беше по-популярно от футбола едно време.
Може да е шокиращо хората да разберат това.
особено като гледам какво се е случило днес,
но не беше някакъв бизнес за милиарди.
Не е бил управляван от фирми за обувки.
Не трябваше да е това.
където хората трябва да забогатеят.
Кантон Булдогс.
имаше един от най-добрите отбори в Лигата на Охайо.
Предложиха на Джим 250 долара на игра.
което е 7,000 долара за днес.
Нечувано е да се плаща такава сума.
За първи път има пари във футбола.
Заплатата беше заглавие.
Наистина, можеш да ми кажеш това.
като родилен момент на професионален футбол.
Джим Торп подписва с Кантън Булдогс.
Джим Торп помогна да се сложи този спорт на карта.
Най-хубавите години на Джим като професионален футболен играч
бяха с Кантън Булдогс.
Доминант е.
Той е най-добрия играч на всяко поле.
Джим щеше да им помогне да се превърнат в династия.
За пет години спечели четири национални първенства.
Това беше върха на професионалната футболна кариера на Джим.
И имат невероятна работа до началото на 20те години.
с него като треньор и играч.
Хората идват да го гледат как играе.
Насърчава другите играчи, като Кнуте Рокен.
да дойде да си поиграе с него или срещу него.
Искаха да са на едно поле с него.
защото беше толкова уважаван.
Професионална игра в Масилон, Охайо.
Бях с Кантън Булдогс.
И Рокне се измъкна и ме хвана.
за загуби от няколко ядра и казах: "Ами, Рок,
свършил си добра работа.
Но казах: "Слушай.
Всички тези хора тук, на трибуните, идват да гледат как стария Джим бяга.
Какво ще кажеш да оставим стария Джим да избяга?"
Той казва: "Ти, голям мошенико,
ако мислиш, че можеш да го направиш, да видим как ще го направиш.
Така че следващия път, когато носих топчето наоколо,
Ударих го в тила с колене.
и бедро ми, лакътът ми и го повалих.
Затова изтичах долу за тъчдаун.
Отидох при него и казах: "Това момче, Рок.
Остави стария Джим да избяга, нали?
Дори докато играя за Кантън Булдогс,
Джим Торп никога не се отказва от бейзбола.
След като се омъжи за Ива Милър през 1913 г. и създаде семейство,
Посветил се е на
движен от безмилостния си съревнователен дух.
Други спортове му се отдадоха лесно.
Бейзболът не го направи и трябваше да работи здраво.
Пътуването му го отвежда до края на живота му.
с Милуоки Брюърс, Редс,
и връщане при Ню Йоркските великани.
докато не го изтъргуваме още веднъж през 1919 г.
Той се бори много години.
докато най-накрая не получи шанс в Бостън за Бостънските смели.
И за тази една година,
той показа, че наистина има бейзболен талант.
Той е водил Националната лига през по-голямата част от годината.
Той беше горе в ежеседмичния резултат от сравнението.
с Тай Коб, който е водач на Американската лига.
За последната година от бейзболната кариера на Джим.
В някакъв смисъл, Джим удари 327 през тази година.
За разлика от Кен Грифи-младши, който се смята за
един от най-добрите бейзболисти на всички времена.
най-добрия от всеки сезон: .327.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Така че сега става известен като Железния човек на спорта.
Той може да свири на всичко.
Цяла година играе и двете.
И така, сега ние отдаваме на атлетите много хвалби.
ако играят два спорт.
Бо разбира от бейзбол.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Бо разбира от футбол.
Разбира се, че си спомняме, че Бо Джаксън е бил
Добър футболен играч, страхотен бейзболист.
Дион Сандерс беше много добър във футбола и бейзбола.
Трудно ми е да намеря още много след това.
И девет от десет пъти,
ако го правим истински,
те не са толкова добри и в двете.
Ето го Юсеин Болт.
Ще видим колко е бърз.
Обикновено е такава, в която са добри.
А другата... добре.
Но Джим се справяше много добре във футбола, в бейзбола и в дилижанса.
Той не е просто атлет.
Прибавяш всички десетобойни събития,
Джим беше 12спортен атлет.
Джим Торп беше близо.
да увенчае всичките си сделки, както всеки друг.
Няма да видим повече Джим Торп.
Никога няма да има атлет.
който ще е добър в толкова много неща.
Уменията и силата на Джим.
да го направи перфектната фигурка, за да започне нова лига.
Професионален футбол в началото на 1900 г. е Див запад.
Знаеха, че трябва да се контролира по някакъв начин.
Някои от собствениците се събират през 1920 г. в Кантън.
и седнаха в шоурума на Хупмобила.
и правят лигата.
това в крайна сметка ще бъде Националната футболна лига.
И единодушно избираха Джим за първи президент
на тази нова лига, знаейки, че името му означава...
че всеки вестник в страната
ще покрие новата лига.
и по този начин да се обърне малко уважение и внимание на този спорт,
Ето защо про-футболната зала на славата е в Кантън.
Светилище в памет на величията.
на професионален футбол в Кантън, Охайо.
Тук беше Националната футболна лига.
е основана през 1920 г.
Никой не е докосвал записа на Джим Торп.
като атлет.
Това е права линия от срещата.
за многомилиардния колос, който НФЛ е днес.
Той наистина създаде този спорт.
Не, не, не, не, не.
Джим Торп изхаби 10 години.
изпълнение на най-високото ниво на атлетично постижение.
Но това е десет години без неработещи дни.
и десет години на наказание на вашето тяло.
Той е на 30 и е загубил стъпка.
И ще продължи да губи една стъпка.
Решението му да бъде двуспортен атлет
имаше голямо влияние върху живота на семейството си.
В бейзбола те няма шест месеца.
И после, извън сезона, играеше футбол.
И него го няма.
Той рядко си беше у дома.
Джим и Ива се разведоха.
и тогава се ожени за Фрида Къркпатрик.
И имаха четири момчета.
Става все по-силно.
В опит да се грижи за семейството си,
той все повече отсъстваше.
От Кантон Булдогс.
в екип в Кливланд през 1921 г.
И тогава той тренираше целия индиански отбор, урангски индианци,
което наистина беше реклама.
за човек, който е имал кучета.
Пропътувахме през Охайо.
Засичаме случайни игри без насрочване.
футболни циганки.
Бях пропътувал дълъг и вятърен път.
над хълмове и долини.
Изглежда, че в тази ера на живота ми,
Подхлъзнах се в долината.
През 1925 г. Ню Йоркската полиция го доведе.
Те му платиха половината.
защото не бяха сигурни, че ще може да свърши една игра.
И не мина добре, порязаха го след четири игри.
Той избледня.
Кариерата на Джим Торп западаше.
Имаше звезда, идваща в НФЛ.
Ред Грейндж.
приказния Галопинг Призрак на Илиноис.
Той беше просто невероятен, бърз,
Неуловим бегач, който плени футболната публика.
Изиграх една игра срещу Джим Торп.
Беше на 40 години и все още можеше да се види.
че е бил страхотен футболен играч.
Беше голям, силен и му хареса.
Обичаше този контакт.
Обичаше да се натъква на хора и това му трябва.
Не само, че Джим продължи да играе футбол,
но в опит да си върне името.
и неговата значение в спортния свят,
той започна да играе баскетбол.
Организирах отбори.
свирех игри и си изкарвах живота с тях.
от тези, които платиха приема си, за да видят Торп.
и ненаследената му прощална обиколка.
- Не, не, не, не.
Спортният живот на всеки атлет е към своя край.
и Джим Торп е свършил през 1928 г.
Сега бях на 41 години.
Годините ме натовариха.
и отне огъня от краката ми.
Футбола беше моята любов.
А сега се сбогувах с играта.
От която се чувствам като част?
По-късно, много артисти и коментатори
би казал, че Джим е играл твърде рано.
пред агенти, свидетелства и пари.
Парите влизат в света на спорта.
- Не, не, не, не.
Имаш Бейби Рут.
Имате Ред Грейндж.
Джак Демпси е борец.
Бонанза дойде след времето на Джим.
Атлетите правят много пари.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Джим Торп се бореше монетарно след пенсиониране.
Няма спор.
Иронията е, че най-великият атлет от всички
Не може да има полза от това, че другите атлети могат да се възползват.
Имаше много противоположности срещу кръвопролитието.
тогава.
Беше трудно да се намери рентабилна работа.
Така че има 25 години.
където си търсеше работа.
Беше собственик на бара, поздравител по баровете.
Работните места бяха оскъдни.
и направих грешката в живота си.
да посветя цялото си време на атлетиката, като гледам на факта, че
че някой ден ще ми трябва работа.
На която да се облегнеш в дни като тези.
През 30те години на миналия век, това е депресията.
хиляди бели атлети отпътуваха за Холивуд.
- Не, не, не, не.
Беше видяно като място, където могат да работят.
С появата на звукови филми, приказки...
Западнякът се върна в полза.
Конете могат да се колебаят.
и карабините се спукват.
И така, Джим, както и стотици, ако не хиляди индийци,
също така е отишла в Холивуд.
Мислел е, че може да направи своя път като актьор.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Когато пристигна в Холивуд,
Не можеше да си намери работа и се занимаваше със странни неща.
Взех лопата и работих на площадката.
на новата общинска болница, товарят компромати в камиони.
Плащаха ми по 4 долара на ден.
Аз работих там само няколко седмици.
когато репортерите ме намериха.
Позираха ми с кирка и лопата.
а документите са носели снимката.
Прочутият Джим Торп сега копае канавки.
Един далечен вик за деня.
когато стоях до крал Густав от Швеция,
с ръце, пълни с трофеи.
Щом се разчуло, че Джим Торп копал канавки,
се превръщаше в това голямо символическо мероприятие.
По всички вестници в страната.
Имам чувството, че този човек е паднал толкова далеч.
И мисля, че е лесно да се разбере по този начин,
но не мисля, че той го видя така.
Джим Торп не се самосъжали.
Беше трудолюбив човек.
и видя работата като възможност.
И студиата чуха за него,
И това започна кариерата в студиото.
И той разбра, че името му има определена валута.
във филми.
Хората могат да напишат "и също и Джим Торп"
Или "Джим Торп се появи."
Намерил е работата заради това.
- Не, не, не, не.
Депутатът на Джим беше в "Батлинг Бъфало Бил".
където игра на Шайенски войник.
Бил е и пират в капитан Блъд.
Свири на роден в Кинг Конг.
И той беше в "Брояч", където игра сам.
Слушайте, момчета.
Ако дантели не са готови да получат топчето
От центъра, не отнемайте много време.
Настройте топчето на стъпка напред и мятайте.
Но вие имахте много малки роли за индианските американци, които говореха,
така че той беше принуден да играе общоприето.
който имаше няколко линии, ако има такива.
- Не, повече.
Хъдзън Бей плаща повече.
(Огнестрелно ехо)
Беше поискан да носи шапка.
Да говорим в общи, стереотипни индиански думи.
През пролетта хижата на Биг Джим Фостър изгоря.
Кожите ги няма.
Но и беше много ядосан.
че по-голямата част от ролите през този период от време
щяха да бъдат неиндийци, които играят индийци.
Това са неутрални актьори в бойна боя.
правейки непочтени охарактеризации.
от това как са се държали индийците.
През 1926 г. е сформирана група на име "Военния клуб на боята".
и целта му беше да гарантира, че Холивуд ще наеме
Местен актьор, който ще играе индианските хора във филми.
Джим зае гласа и известността си на тази кауза.
Застъпникът на Джим за индианците беше толкова силен и вълнуващ.
Че го нарекли акапаната, която била термина "Сак и Фокс".
което по-скоро означава "Грижовник".
След години застъпване
от името на всички индианци,
последното действие на живота на Джим Торп.
намира го да се застъпва за себе си.
докато се бори да си върне олимпийските медали.
В Оклахома,
членове на 15 индиански племена организираха пъстър тържества.
в чест на известен индиец, Джим Торп,
който се присъедини към танците.
През 1950 г.
на най-големия атлет от първата половина на 20 век.
Джим Торп спечели с миля над Джаки Робинсън и Джеси Оуенс.
и Бейби Рут, Тай Коб и Джак Демпси.
Беше Джим Торп.
Значи отново е в светлината на прожекторите.
и това доведе до създаването на Уорнър Брос. биопик през 1951 г.,
Джим Торп: All American.
Седмицата на Джим Торп стига кулминацията си в парад.
Честването продължава далеч в нощта.
докато в Оклахома пише историята на живота на движение.
на човека, който скоро гласува:
от последния половин век, Джим Торп, американец.
Режисьорът беше Майкъл Кюртиз, който беше режисьор на Казабланка.
Звездата беше Бърт Ланкастър.
голяма филмова звезда, добър атлет.
Г-не, вие сте най-големия атлет в света.
Благодаря, Ваше Величество.
Много известен. Беше на всички големи екрани.
и откритите театри из цялата страна.
Джим Торп беше оневинен, разбираш ли?
Той каза: "Имам странното чувство да гледам как Бърт си играе с мен."
Той каза: "Не мисля, че някога съм бил толкова красив.
като Бърт Ланкастър.
Въпреки, че Джим се върна в очите на хората,
признанието, което той наистина искаше, беше от олимпиадата.
В по-късните години от живота си,
Джим работи неуморно.
Молитва да му върнат олимпийските медали.
Съвременен сметка след съвременна сметка
за това как Торп е бил напълно дисконзолиран.
като загубим тези медали.
Той си ги искаше повече от всичко.
С едно пледиране пред председателя на Аматьорския атлетичен съюз
пише...
Ще имате знанието.
че си направил един стар американски индиец щастлив човек.
И когато отида на щастливата ловна земя,
Благословиите ми ще бъдат върху теб.
Отхвърлят го отново и отново.
Искам да кажа, че беше нещо, което той така и не превъзмогна.
и се надигна над него до края на живота си.
Джим Торп нямаше добро сърце.
и получи инфаркт.
През 1953 г. Джим Торп получи последен удар и умря.
ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Смъртта му води до изливане на подкрепа.
от много, в това число и от предишния колегиален противник.
и новоизбрания президент на САЩ
Дуайт Ейзенхауер.
"Учих с тъга за смъртта на стария си приятел.
Аз лично чувствам, че няма друг атлет.
има всеобщите си способности в игри и спорт.
В смъртта му има подкрепа.
от хората, за да му върнат медалите.
Хората го хванаха почти като народен герой.
както човекът, сбъркан от големите.
Искаха реабилитация за Джим.
Семейството му се е борило за тях през годините.
Много други атлети се бореха за това.
Кампанията, която продължаваше десетилетия и десетилетия,
отново и отново е осакатен от Ейвъри Бредаж.
Състезателят, който загуби от Джим на олимпиадата.
С течение на годините Брундедж се издигаше в редиците.
да стане президент
на Международния олимпиец.
През целия живот на Брудаж като водач
в олимпийското движение,
той продължи да не връща честта.
които Торп си беше спечелил.
Докато Ейвъри Бредаж е жив, това няма да се случи.
Така става, докато Ейвъри Бредаж не излезе.
Той се пенсионира.
След като врагът на Торп се махна от пътя си.
и продължи да подкрепя неговата кауза,
дори от президента Джералд Форд.
Справедливостта в крайна сметка надделява.
Медалите на Джим му бяха възстановени 30 години след смъртта му.
през 1982 г.
Но Джим Торп е вписан като победител.
с второ място.
в петобой и десетобой.
Несправедливост до 2022 г.
Дълго се смяташе за един от най-добрите.
спорни решения в спорта...
Разделителна способност в това, което някои наричат
първият международен спортен скандал.
След повече от 100 години
Джим Торп е възстановен като единственият победител.
на олимпиеца от 1912 г. и десетобой в Швеция.
Този ден със сигурност дойде за Джим Торп.
Най-накрая е отнело 110 години справедливостта.
През 2024 г., почти 80 години след смъртта му,
Джим Торп е награден посмъртно.
Президентски медал за свобода.
Джим Торп, един от шампионите.
Не само най-добрия играч.
Най-великият атлет на всички времена.
най-високата цивилна чест на нацията.
Наследството на Джим Торп е смайващо.
когато се върнем назад.
Никой не е издълбал пътя, който е издълбал.
Да бъдеш доминантен футболен играч,
да бъдеш голям играч на Бейзбол в лигата,
да бъдеш олимпиец на злато:
Да правиш всички тези неща в живота на един атлет,
сам е в една категория.
Никой не го е копирал.
и смея да кажа, че никога няма да видим друг.
Джим Торп егигант в спорта.
Бях на олимпиадата 80 години след Джим Торп.
и въпреки, че почти век история ни разделя,
имаше голямо влияние върху мен.
Това е един атлет, който наистина властваше над него.
първата половина на 20ти век,
но също така представя много повече от атлет.
Той стана вдъхновение за всеки външен човек.
Всеки, който се чувстваше изключен от американския мейнмайстор,
Американският елит ги пази от спорт.
Джим Торп стана техния човек.
Джим Торп е преживял.
Издържал е на всички трудности.
че индианските американци са страдали
през 19 и началото на 20 век.
Това, което представя, е упоритостта.
на индианските хора в тази страна.
Той представя самата височина.
най-доброто, което човек може да направи.
Наследството му е, че другите индианци искат децата си.
и бъдещи поколения, и дори себе си.
от собствените си поколения, за да се доближават до това.
Постоянството беше във всичко, което е направил.
Ако се замислите за живота на Джим Торп,
той не е просто трагична фигура на американската история.
Той не е поредното тъжно индиец.
Той беше най-великият атлет на всички времена.
и един от най-великите американци, които са живеели някога.
- Не, не, не, не.