Свалих го от YTS.MX.
Официално киносалон на ИФИ: ИТС.МХ
Като дете в Англия,
Ние живеехме в сенките на Втората световна война.
Родителите ти и баба ти и дядо ти.
са били през две световни войни.
И в края на Втората световна война,
Имаше страхотно чувство на надежда за бъдещето.
В Лондон.
имаше много повредени сгради.
кратери и...
Искам да кажа, че беше бойна зона.
Все още имаше дажба.
Ще взема яйца, мляко, масло и други неща.
С малка книга с купони.
Хората се възстановяваха.
Извън Лондон.
в западна Мидландс.
беше следвоенен, полусубградски.
Тих живот.
Америка е моята мечта.
защото беше напълно различен свят.
на тази, в която бяхме.
Слушам този прекрасен рокендрол.
идва от Америка.
Чуваш цялата тази електрическа китара.
Искам да кажа, сякаш идваше от Марс.
Въпреки, че идва от Мемфис.
Но тук, във Великобритания,
Бяхме заседнали с тези музикали.
които бяха в безопасност.
докато не дойде тази сила на природата, Лони Донегън.
Бях толкова хипнотизирана.
след като видях Лони Донегън да свири.
Беше като портал.
Дава ми достъп.
за свободата, на която не сте били свидетели в Англия.
Откажи се, Джими!
Един ден дойдох на училище и видях...
Този, който се изправи на полето,
С много хора около него.
Казвал се Род Уайт.
Свири песните на Лони Донеган.
На акустична китара.
Отидох при него и казах:
Имам едно от тези у дома.
Той каза: "Донеси го, ще ти покажа как се свири."
И тогава...
той ми показа и малко акорди.
Бях абсолютно неразделен от китарата.
Бих я изсвирил преди закуска.
и после ще я изсвириш на път за училище.
Ще отида там и ще искам да се упражнявам.
но ще бъде иззета.
и ти го връщам в края на деня.
Баща ми каза:
Не разбирам.
Целият този бизнес с китарата, но...
С теб съм.
Това доказва, че не напускаш училище.
Но майка ми наистина подкрепи идеята.
да продължавам и да започна в група и...
Тя наистина ми вярва.
Искам да кажа, че беше голяма работа.
Родителите ми бяха във водевил.
Мама беше страхотната певица във вечерната рокля.
А баща ми беше комедиант.
Свири на пиано.
Така че пътувах с тях.
до всички етажи.
където забавляваха войниците.
И ще има един международен номер след друг.
Акордеони и банджо играчи.
Приех всичко това.
Така че бях от тази музикална традиция.
И това беше цялата основа.
за всичко, което направих след това.
Израснах в Западната част на страната.
Кръвната линия на баща ми е от там.
И майка ми е от страната на семейството.
са римски циганки.
Детството ми беше много закътано...
Докато родителите ми не ме пратиха в голямо училище.
В голям град.
Учейки се като счетоводител.
Искам да кажа, че наистина се интересувах от много от това, което се случваше в училище.
но когато малък Ричард се появи,
беше толкова провокативно и всепоглъщащо.
и...хипнотично.
че е повалило всичко друго от водата.
Тогава разбрах, че искам само да пея.
Искам да кажа, това беше.
Спринцовката беше в ръката.
Аз съм Джон Бонъм.
Винаги ми е харесвало да свиря на барабан, когато бях дете.
Когато бях на десет, получих първия си комплект.
Отидохме на кино с Джийн Крупа.
И беше просто страхотно.
Тук горе, в Мидландс,
Знаеш ли, преди купувах напълно различни записи.
Джони Кид и Пиратите бяха силно влияние тогава.
Чу го на всички джубоксове.
Разбира се, че имат 15-сантиметрови тонколони.
Това беше всичко, което можеше да чуеш, беше баса.
Чух това и си помислих...
Това е звук, който наистина бих искал да издам.
Когато казах на баща ми, той каза:
Китарата е нов инструмент.
И след две години повече няма да се говори за него.
Вземи си саксофон, винаги ще работиш."
Затова казах: "Не, искам бас-китара, татко."
Чу ме да се упражнявам и каза:
"Идваш с мен.
Всичко, което трябва да направиш, е да гледаш лявата ми ръка.
На пианото.
Научих всички стандарти от това.
Имах малка група.
Свирихме в младежкия клуб.
И говорих с техния млад свещеник.
Той каза: "Искаме органист."
Казах му, че мога да бъда органист за теб, ако искаш.
Не мисля за това.
Той каза: "Да, добре."
В църковната музика трябва да импровираш.
Но както и да е, не бях много добър в музиката.
Импровизирах всичко.
Научил съм песните.
Мога да разбера какви са били песните.
Не съм особено религиозен, но беше хубава работа.
И той беше много як свещеник.
И станах органист и господар на хора на 14 години.
която ми плащаше принцеска сума от 25 фунта на година.
който ми купи бас "Фендър".
В четвъртък вечер идвах да залагам.
В клуб "Марки".
И след време, когато го направих,
Тази група се казва Картър Луис и южняците.
Дойде при мен и ме попита:
Ако искам да играя на техния запис.
Казах: "Да, звучи много добре."
Отидох с моя аптечка.
Пеленгът на DeArmond и усилвателят
и моя чисто нов Гибсън Ле Пол.
Оркестърът казваше:
"Изготви нещо за солото."
На втория бал вече имам роля.
И бръмченето трябва да е заобикаляло.
за младия китарист,
Защото получих покани за още срещи в студиото.
Когато дойдох в света на сеансите,
Бях седем години по-млад от всеки друг.
И нямаха никой в старата охрана.
или сегашният пазач,
който наистина е знаел за всяко влияние.
и ориентировъчните точки, които имаше по-младите банди.
Така че, разбира се, знаех всичко.
дали е било R&B или е било синя.
или както там беше.
Всички получаваха тези записи.
които първо са дошли.
може би с американски търговски кораби.
Разработчика започна.
Отидох да видя Сони бой Уилямсън.
На Американския Фолк Блус.
Беше по времето, когато и аз се научих да свиря.
Беше тази невероятна атака.
от където нямахме представа.
Сони бой беше почти всичко.
се превърна в цялата ми музикална кръв.
Но в моя град имах мой герой,
И това беше Пери Фостър.
И той имаше такава постановка, наричана "Делта Блус бенд".
И по някакъв начин можах да си издъня пътя.
в тази група.
Бях готов да бъда мод или рокер.
или битник или нещо друго, стига да можех да пея.
и съберете тези погледи около мен.
Просто се опитвам да го залепя на стената.
Играех и имах работа.
Трябваше да работя с баща ми в занаята.
Значи са били добри строители.
Но работата става все по-малко.
И повече музика, така изглежда.
Напуснахме училище и създадохме малки групи.
И такива неща.
И играхме на място.
Знаеш ли, за мен музиката на душата тогава беше силно влияние.
Джеймс Браун беше голям любимец.
защото звукът на барабана беше страхотен.
Помислих си: "Ще хвана този звук."
Когато бях на 16,
Отидох да гледам група с Робърт.
Свирката мина много добре, защото беше страхотен.
В тълпата, гледайки това.
Беше някой по-едър от живота с красивата си приятелка.
След това ме хвана и каза:
Добре си.
Но ще си много по-добре, ако зад теб има добър барабанист.
И си помислих: "Исусе Христе, ето ни!"
Първият път, когато играхме заедно.
бяхме на 16.
И беше наистина хубава.
Джон беше страхотен.
Той беше много силен барабанист.
Гледах го с изумление.
Той просто...
Чудесно.
Но и без това е толкова конкурентно.
Ще си прекараме добре по пътя.
и всичко щеше да е рози.
Тогава изведнъж, без повече представления, без повече пари.
Върна се там, където започна.
Един път ни свърши горивото.
Трябваше да източа бензина от друга кола.
И полицията ме хвана по средата на нощта.
да смучеш парче гума в кутия.
А той седеше в гръб и кикотеше.
"Какво ще каже Пат?"
Пат стана негова съпруга и казваше:
"Не смей да си играеш с тази планти.
Той е пълен провал.
Напуснах училище на 16.
Провалих се по-голямата част от изпитите си.
защото играх цяла нощ в някакъв клуб.
нощта преди моите О-нива.
И баща ми казваше:
Мога да ти намеря работа като чиновник.
"Не, не, ще намеря група, татко, ще намеря група."
Имало е едно място в Лондон.
Обади се на улица "Пирчър".
И всеки понеделник сутринта,
всички местни музиканти ще се събират на работа.
Отидох там като дете.
Всеки понеделник сутринта бях там.
И започнах да ме резервират с банди.
и в сцената на сеанса.
Ето го и Джими Пийдж.
С неговата електрическа китара.
Това е моят Ле Пол, моята черна красавица.
А тази китара беше китарата.
който изсвирих по-голямата част от сеансите си.
Ето ни, отиваме да видим.
пред какво ще се изправя на тази музика.
В онези дни сеансите бяха много забавни.
Когато започнах, играх много сеанси.
заедно с Джими.
Сесията "Златния пръст" беше на "Аби Роуд".
С Джими бяхме в ритъма.
Имаше цял оркестър...
и Шърли Баси.
Цялата енергия, само за да е там.
За мен съм още дете.
И е: "Сърли Баси."
Докато играхте, можехте да я видите.
И тя направи всичко.
Беше чудесно да гледам.
Тези студия работят безжалостно.
Така че не може да си този, който ще се обърка.
Така че отиваха в извънреден труд.
Разбира се, ако си се объркал,
нямаше да те видят отново.
Ще има джобен дневник, ето така.
че ще нося със себе си.
Свирих на сеанси със "Ролинг Стоунс".
Дейвид Боуи, Петула Кларк...
Бях в архивите на "Кинкс".
Първият, който запишете.
Искам да кажа, че е навсякъде.
Но не съм направил нищо с Бийтълс.
Вършех доста работа с Донован.
И ми беше много приятно да работя с него.
Мики Мост беше негов продуцент.
Тези сеанси бяха прекрасни, защото можех да гледам.
и бих могъл да задавам въпроси за нещата.
и със сигурност го направих.
Направих си работата, за да попитам инженерите.
как се правят някои ефекти,
като тиксо ехо и ревервер.
И можете да видите начина, по който затънаха.
различни инструменти.
И общо взето, това е, което мога да направя.
Беше ми позволено да го направя.
Не само това, но и аз имам шанс.
Това беше добро.
Отидох при Мики повечето и казах:
Имате ли нужда от аранжимент?
- Ти правиш аранж... - Да, правя уговорки.
Да, през цялото време.
Не бях го правил преди.
Но баща ми винаги ме е учил да не отказвам работа, нали?
И имах добри работни отношения с него.
Караше с жълтия си Ролс-Ройса.
И пусни ацетат в кутията ми с писма.
с "Знаете какво искаме, петък е."
И това беше.
Бих свирил на бас по цял ден, седем дни в седмицата.
Трябваше да пиша аранжименти през нощта.
И после девет часа сутринта.
Ще отида на сеанса и ще пея песните.
Направих всички уговорки за Херман Ермайтс.
и Донован,
и имаше много общо с Лулу.
И всичките й уговорки с Мики Мост.
Дори правих филм с нея.
Като за сър, с любов, която беше голям хит в Америка.
Това се смята за върха на музикалния бизнес.
Баща ми беше много горд.
когато хората, които е познавал и уважавал,
"Видях твоя Джон на сеанса."
Онзи ден е добре, добър е.
И...
Много го забърсах.
Бях в много различни банди.
Около това време.
Направих две авантюри в студия за запис.
Но родителите ми не бяха толкова напрегнати.
Всъщност, когато порязах рекорда си, първия синг на CBS,
те не знаят нищо за това.
Защото аз...
Дадоха ми алтернативата да остана в света.
академиката и...
моята статия, обучение за статиите ми...
като счетоводител или...
просто отиваш на света и правиш това, което трябва.
Така и направих.
Помахах на всички за довиждане.
Знаех си, че има певици.
който имаше повече кълцания от мен.
но току-що бях там.
хвърляш го във въздуха.
Имах кафтани, рисувани лица, камбани,
тамян, който свети,
и...
...е просто...
Робърт се забъркваше в повече пакости.
И по-малко неща от всеки от нас.
Това е смешно.
Джон дойде при мен и каза: "За какво е всичко това?"
Казах: "Да, прав си, за какво е всичко това?"
Беше краят на 67-ма.
Отново сме заедно.
и свиренето мина много добре.
Затова създадохме "Бандата на радоста".
Искаме да смелим сините с Психиделия.
Искаме да сме част от това голямо движение.
Играехме у Франк Фриман.
Играехме на средна земя в Лондон.
Отидохме до Тин Пан Алей и записахме "Помнителна улица"
което беше първото ми приключение в писането на песни.
За съжаление така и не го пуснахме.
И не много хора ни харесваха.
Но ни харесвахме.
Пат крещеше на Джон и казваше:
Казах ти да стоиш далеч от него.
Той няма да ви отведе никъде.
И така, той тръгна с Тим Роуз и...
свирех "Имам самота" и "Сутрешен Дау".
Така е било преди.
Искам да кажа, че тогава имахме дете.
Накрая ще трябва да си намериш работа.
В професионална група, за да получи малко пари.
Да живееш с него.
Аз... паднах от услуга навсякъде.
Тогава ми беше доста трудно.
Имах кафяв куфар и пеницилин.
Бях без дом, нямаше къде да живея.
Така че аз...
Имам работа с една група, Обс Туидъл.
Бях напълно приет.
в света на студийната музика.
Бях хванат да правя нещата.
че всички истински старици, когато се присъединих към него, са го правили.
Като в "Музак".
"Музак" е музика за издигане.
Знаеш ли?
Много е трудно да се направи...
Сесията "Музак".
защото ще имаш цял куп музика.
и трябва да го обръщаш и да го изсвириш.
Завърташ го и го пускаш.
За да го направим, трябва да сме на половината път.
без да е болен, беше чудо.
Така че знаех, че...
че е време да излезете от там.
Всичките ми приятели, като Ерик и Джеф,
всички бяха в банди.
И се забавляваха.
Мислех, че имам много неща, които наистина искам.
за да може да предложи.
И Джеф Бек каза:
"Ще е много добре, ако дойдеш с "Ярдбърдс".
Помислих си: "Какво ще кажеш да играеш?"
ако имахте възможност?
Направи го сега, това е твоята възможност.
Отивам в "Ярдбърд" с Джеф.
Бях на турне с приятел и се забавлявах.
Но по средата на една американска обиколка,
той напусна оркестъра.
Бях доста шокирана.
Но това ми даде възможност да опитам напълно нова посока.
Така че поех главната китара.
Никой не се интересуваше от ярдските птици.
Вече е тук в Англия.
Така че започваме наистина да растем под земята, следвайки:
в Америка.
И това беше просто тръпка, абсолютно вълнение.
на музикалното място на западния бряг.
Но ние се изправихме срещу Мики Мост.
който беше наш продуцент, така че...
записахме всички тези ужасни синуети.
за AM Radio, което беше поп радиото,
и повече не исках да правя неженени.
Да бъдеш в Америка.
и виждайки нашествието на подземното радио,
който свиреше на цели страни от албуми.
Знаех си, че така ще стане в бъдеще.
Това беше планът ми.
За да направим албуми, които ще се изсвирят,
цяла страна.
на FM гарите.
Имах нов звук за "Ярдбърдс".
Вече работих в главата си.
Вече знаех точно какво искам да правя.
на новите неща, които имах предвид.
като "Затъмнени и объркани".
който е вдъхновен от Джейк Холмс.
Китарата ми я дадоха.
от Джеф Бек.
Боядисах я.
Посветих китарата.
Това е китарата, която поема цялото пътуване.
Ескалибур, митичният меч.
Отидох да чета на дланта в Ел Ей.
И палмистът каза:
Скоро ще вземеш решение.
което ще промени живота ти.
Проведена е среща два-три дни след палмиста.
"Искаме да се предадем."
Искам да кажа, че беше шокиращо.
Веднага казах: "Сега знам какво ще правя."
Ще направя своя собствена група.
и знам точно какво искам да правя с него.
и трябваше да намеря силен вокал.
Имаше един певец на име Тери Рийд.
Той се регистрира при мен.
и си помислих: "Ще се целя в него."
Попитах Питър Грант дали може да намери Тери Рийд.
Питър Грант беше мениджър на "Ярдбърдс".
И да го благословим, той наистина ми вярва.
Това е нещото, когато ярдските птици се сгънат,
и казах: "Искам да започна група."
Той беше там и каза:
Каквато и помощ да мога да дам."
Питър Грант и Мики повечето бяха в един офис и...
Имаха две гишета.
и те повече или по-малко се изправяха един срещу друг в другия край на стаята.
Следващото нещо, което чувам е:
"За съжаление, Тери Рийд подписа сам сделка."
с Мики Мост.
А аз: "О, да!"
- От пресата ли?
За теб.
Помислих си: "Това е безжалостно."
Но въпреки това, Тери Рийд предложи
певец от Мидландс в група на име Обс Туидъл.
"Необичайно име, малко странно."
Той и Питър Грант се качиха да ме погледнат.
Той ме попита дали знам къде може да намери Робърт Плант.
И аз казах: "Да, точно тук."
Правеше прекрасни импровизирани вокали.
и си помислих, че са прекрасни.
Поканих го у дома.
За съжаление, все още нямаше къде да живея.
Взех си багажа и хванах влака за Пангборн.
и почука на друга врата.
Да, имахме наистина хубава връзка.
И той прегледаше записите ми.
"Намерих го."
Изсвирих му версията на Джоун Баез.
на "Бейби, ще те оставя"
и каза: "Ако можете да пеете тази първа линия,
Имам договорка, която върви с него.
И това наистина, наистина си приличаме.
Беше красиво.
Той... той... той пя красиво.
Знаехме, че има нещо във въздуха.
Усетих тези неща около мен.
Китарата на Джими беше невероятна.
Тогава Джими каза: "Наредихме този барабанист."
И преди да отиде по-надалеч, казах: "Почнете малко.
На света няма барабанист.
за сравнение с Джон Бонхам.
Той е прекрасен.
Играеше си с Тим Роуз.
Джими каза: "Ако е така,
да отидем да го видим.
А аз казах: "Джон, трябва да слушаш Джими.
Невероятен е.
Джон каза: "Няма начин!"
Казах, че трябва да си луд, да не го правиш.
Играейки на електрически хора.
"Ела с мен!" Той каза: "Пат ще ме убие."
"Не го казвай!"
Казах: "Ще говоря с Пат и майка ти."
Жена ми Мо чете: "О, Джими сформира група.
Трябва да му се обадиш.
Виж дали иска басист.
"Не, не мога...
Трябва да го направя, трябва да го направя.
Имам ара и албуми.
"Не", каза тя. Тя настояваше.
Така и направих.
Казах: "Здрасти, Джим, чух, че правиш група."
Той каза: "Да, да!" Аз казах:
Искаш ли басист?
Той каза: "Всъщност, да.
Но има проблем. Казах: "Какво е това?"
Той каза: Барабанистът ще свири с Тим Роуз.
и получава по 40 на седмица.
Така че решихме, да, вероятно можем.
Питър Грант успя да получи двучасово място за репетиция.
На улица Герард.
Всички ще отидем там, а аз ще си приготвя нещата.
Джон Пол Джонс е там със сесиента си.
а Джон си има барабани.
Това беше просто усилватели от стената до стената.
И току-що купихме една.
"Ало, как сте?"
"Той е толкова и толкова друг."
Беше много странно, наистина.
Имам среща с Джон Пол и Джими.
Идвам от там, откъдето идвам.
Мислех, че е шега.
Получавам телеграми и други неща.
Има шанс да се превърнем в един от "Ярдбърд".
Това е като дар от Рая, нали?
Казах първия номер, който искам да направя.
е "Трейн Кепт А-Ролин".
"Треньорът патеше. " Знаеш ли го?
Аз казах: "Не, не!"
Той каза: "Е, това е 12 бара."
"Той има този риф."
И това беше.
И стаята просто избухна.
Свирихме на него и правихме сам паузи.
и всичко останало, а Робърт импровизира.
Не бях чувал подобно нещо.
Очаквах яка соул певица.
И ето го този крещещ луд...
с този прекрасен глас и фантастична обхват.
Казах си: "Какво правиш горе?
Ще се нараните, човече.
Беше опустошително, защото сякаш...
Това е, което очаквах.
Бях доста срамежлив.
Най-добре е, когато си в такава ситуация.
е да не казваш много и просто да си войник.
и да се разбере, че всичко е наред.
Е, като басист,
и вероятно си е помислил същото.
Заради ритъма.
са много деликатни същества наистина...
Хм...
Просто исках да знам.
можем да работим заедно.
Първият път, когато играхме заедно.
щеше да е хубава група.
Да не е нахално.
Но аз съм.
Чудесно.
Когато най-накрая спря,
Аз съм напълно сигурен.
че всеки знае, че това е променящо живота му.
Мисля, че имаше толкова много кинетична енергия.
Толкова много енергия, която трябваше да излезе за всички.
Да го направим на следващия етаж и да го занесем в Пангборн.
Пангборн е на река Темза.
Помня, когато за първи път се озовах в тази къща с лодки.
Току-що видях тази пълна магия.
Имаше хубава енергия.
И това беше просто казан на креативността.
Това е къщата, в която живеех през 1967 до 1970 г.
Първо се качихме горе на къщата.
Където са прозорците горе.
Има лаглична стая.
И там правихме репетицията.
Ние гледахме към реката.
Беше красиво.
И просто се опознахме.
и се труди доста.
Не бяхме чекиджии.
Целта ни не беше да видим по телевизията.
Всички много искаме да свирим.
Ние работихме върху материала за албума.
а после внасяхме и други материали.
които щяха да попълнят декора.
Репетирахме с дни.
и щеше да е доста шумно.
Ще я чуеш тук.
Мислех, че някой ще чука на вратата.
да се оплаче, но никой не го направи.
Много бързо се събрахме.
защото вече е имало турне, което трябва да се направи.
от ярдските птици.
което беше няколко дати в Скандинавия.
Удобно беше, ето така.
имаше едно турне, което можехме да направим.
Така че можем да отидем там и да се възползваме
да играя пред публика.
далеч от Лондон и всичко останало.
Отидохме в Скандинавия.
За първия ни концерт като "Ярдбърдс".
Отидохме на самолет.
аз и Джон седим един до друг.
Да изпуша една цигара.
виждайки много сребърни прибори,
ножове и вилици пред нас.
Неща, които обикновено бихме откраднали.
беше там в профузия.
Дори няма достатъчно от него в багажа ни.
за да слезем от самолета, без някой да ни помогне.
Беше страхотно, всичко беше там.
Джин, тоник...
Хора.
Хората са мили и чаровни.
Климатик.
Беше на път.
Защото не можеш... какво можеш да направиш?
Тогава не можех да се върна при мама.
Когато казах на колегите си,
И хората, които ме наемат.
че се откажа от сеанса.
Ще се присъединя към рокендрол група...
Всички казаха: "Ти си луд, напълно луд!"
На бас-китарата, Джон Пол Джонс.
Джон Пол Джоунс.
На барабаните.
Джон Бонъм.
Китарата, Джими Паж.
А аз, Робърт Плант.
Да, добре.
Да!
Хайде.
Да!
Мина толкова добре, наистина.
че група е започнала да прави албум.
Веднага след като се върна от Скандинавия.
От колко време сме заедно?
Отидохме в олимпийското студио през нощта.
повече от няколко седмици.
Първият път, когато влизаме, е 25-ти септември.
през 1968 г.
Пристигаме от 23 часа.
Да вземем едно.
Добре.
Ето го Глин Джонс, скъпи Глин.
на контролното място на Helios
Поръчано е за олимпийското студио.
и той е бил инженер върху него.
Дръмбанг е направил такъв.
Джон, Джими и Джон Пол.
бяха много по-свързани.
По време на тези сеанси, отколкото аз...
защото са го записали на живо.
Трябваше да се получи на пода.
Взеха го.
Значи е била електрическа атмосфера.
И се опитах да се приземя върху всичко.
Джон Пол Джонс е донесъл най-невероятния бас.
И той беше голяма сила, за да се съобразява с музикалното.
Бях много влюбена в левия крак на Джон.
Много го уважавах.
И се опитвах да го изостря.
и да му помогнеш и...
Дай му място.
Вземи три.
За да мога да правя реквизит и да оставя бележка.
и нещо от него ще изкочи.
и ритъмът щеше да ожъне.
Щях да хвърля всичко по него.
Свирех на акустична китара.
Свирех на
Свирех на китара, бешел. китара.
Исках да имам толкова различни цветове.
И настроение за това.
Целият албум
Просто ще арестуват слушателите.
И ги заведи в свят, където не са били преди.
Китарата не е на тунинга.
на "Черна планинска страна".
Много прилича на ситар.
Джими и Джон Паул.
Бях на върха на играта им.
Свирели са на толкова различни парчета музика.
че няма място, където да не могат да се намерят.
- Приятно ми е.
Така че това ни даде един цял величествен куп цветове.
с която да си играеш.
Джими направи албума.
Това е чудесно, защото звучи другояче.
И ми харесва.
Имаше всички тези идеи за място на микрофона.
за да се дистанцира, за да знае това, което иска да чуе.
Имаше някои наистина сложни неща.
които продължиха по време на размесването.
като обратно ехо, което идва в "Ти ме удари".
Когато завъртиш тиксото и придадеш ехо
и после го обърни.
и после ехото се връща.
Различавах се от една песен в друга.
и всички тези номера,
така че когато хората слушаха целия албум,
Както казах, това напълно изисква внимание.
Невероятна е.
Имах два от тези големи четири електростатични тонколони.
в моята стая.
Можеш да седнеш почти в тях.
Свирех на глас.
Ако вие финансирате албумът,
сте в много по-добра позиция.
отколкото ако отидеш с демо запис.
Така че, ако знаехте какво правите,
имаше смисъл да завършим албума.
и после да направим сделка.
Американският продуцент Берт Бърнс.
свърши страхотна работа в "Атлантик Рекърдс".
Когато ме заведе там през 1964 г.,
и казах, че трябва да се целим в Атлантическия океан...
Значи това е, което сме направили.
Да.
Да, свършихме нашата част.
и Джими и Питър щяха да убедят хората.
че наистина са им трябвали.
Джими имаше ключовете за началото на едно кралство.
И отиде в Ню Йорк с Питър.
И чрез тях, трябва да видят Джери Уекслър.
Сложихме я и това беше страхотен момент.
за да могат да я свирят, каквото и да си мислеха,
за да го изсвирим на знаеш, Джери Уекслър.
на Атлантика не беше позволено да ремиксира нищо.
Беше перфектно.
Секвенцията беше перфектна.
Разбира се, че никой няма да го сваля.
Виждал съм ситуация, при която неженени
са разбили духа на една група.
Не исках да прекърши духа на тази група.
И казах, че сме албуми.
Няма да ядем сам.
Можехме да го направим, защото притежавахме албума.
И ето ме тук, подписвам договор.
Ето го и Питър, изглеждащ много добре.
Прилича на дон на мафията.
Питър Грант и Джими бяха го оправили.
така че Атлантик да няма думата за това, което сме направили.
Отидоха там и казаха: "Вижте, искате тази група,
и ще ви дам музиката."
Но...
Питър Грант няма да позволи на никакви директори
някъде близо до студиото.
Или на оркестъра.
Те бяха ужасени от него, което беше гениално.
Да имаш тази свобода е нечувано.
Вместо да запазим името на ярдските птици,
Групата стана достатъчно силен, за да започне на чисто.
И това беше решение, че ще смените името.
Кийт Луна предложи име.
Лед Зепелин.
Мислех, че ще е чудесно име.
Помислих си: "Да, това е ужасно име.
Никой няма да го помни.
Но не можах да намеря по-добър.
Така станахме с Лед Зепелин.
Така че, изведнъж бях баща и почти се омъжих.
Бях в тази група, която щеше да се казва
Лед Зеплин.
Затова се върнах при родителите си с открито сърце.
Обадих се на мама и татко и казах:
"Ще ви бъде приятно да се запознаете с вашия шанс,
Най-вероятната бъдеща снаха.
И така, разбира се,
Отвориха вратата.
9-ти ноември 1968 г.
играхме на Средата на Земята.
И само за да отпразнуваме факта, че сме направили тази работа,
Ожених се в същия ден.
Опитвам се да взема толкова неща за един ден, колкото мога.
Колата се счупи на път за представлението.
Всички тези неща.
Бяхме измислили какво ще играем.
и как ще го изсвирим.
Първите три номера са просто бам, бам, бам.
Можеш да видиш хората да казват: "Какво става?"
Смешно е.
Не можеш да свириш в Англия.
"Искате ли да излезете на "Лед Зепелин"?
и всички тези неща.
Хората дори не резервираха група.
Затова Атлантическият океан решил, че
Рекордът ще излезе на 12 януари.
но само в Америка.
Питър ще ни направи една обиколка.
Беше Коледа, мисля, че трябваше да си тръгнем.
Ненадейно разбираш, че албумът излиза.
Така че трябваше да отидем в Америка, за да играем.
Притеснявах се, че изобщо няма да се прибера у дома.
Пат все казваше: "Казах ти да не работиш с него."
Но тя и жена ми Морийн бяха добри приятели.
Така че те имаха общ преглед на празника.
за това, което Джон е направил и за това, което правя аз.
Току-що тръгнахме с него.
Да отида в Америка беше моята мечта, по всяка причина.
Като начало подкрепихме "Ванилия Фюдж".
и те бяха единствената група, която ни взе под крилото си.
Те са добри приятели, защото бяха приятели.
Когато нямахме нищо.
Кармайн и Джон Бонхам вдигнаха.
Какъв голям репартьор.
Гледаха и се имитираха, играеха малки роли.
Размяна на енергия между всички.
Денвър беше първото шоу.
Като да играеш в хангар.
И там нямаше много хора.
Помислих си: "О, Боже!"
Но аз казах: "Да се съберем заедно!"
сякаш свирим в клуб.
и си поиграйте един на друг.
Не се тревожи за мястото.
е наполовина или напълно пълна.
Нека си поиграем, за да се почувстваме."
От няколкото дати с Фюдж.
После ще отидем в "Уиски" и "Върви в Ел Ей".
и после отиваме в Сан Франсиско.
Албумът вече е изсвирен.
На подземното радио.
и хората са наистина любопитни.
Да види тази група, която чуват.
Така че щяхме да отидем там с томахавка.
и ще играем, както никога преди.
Хвърлете всичко, което имаме.
Ние сме зад кулисите във "Филмор".
и Питър Грант казва:
"Каквото и да се случи,
Ако не го разбиеш, край.
Знаехме след това, че сме на правия път.
Всичко е като подивял огън.
Цялото нещо е да се строят.
Хората разбиха вратите, за да влизат.
Когато играхме на бостънското чаено парти,
защото работихме из целия щат.
от западния бряг до изтока.
По радиото свиреха на FM.
едната страна на вашия запис.
и се върнете да обявите тази страна.
една дума от спонсор, после играйте на другата страна.
Хората го слушаха.
"Ще свирят в твоя град тази вечер."
И така всички ще дойдат долу.
Рокендрол с Лед Зепелин.
Робърт Плант е тук и знам, че се чувстваш много добре.
Ще ти дам още един телефон.
- В ефир си, скъпи.
- Понякога, да.
Искам да знаеш, че имам сърдечна недостатъчност.
Боже мой!
Не ми казвай, че ти трябва доктор!
Искам да знаеш, че си толкова секси.
Не е за вярване!
Благодаря ви много.
Следващият?
Щях да те видя снощи.
но не можах да взема билети.
Снощи беше много хубава.
Как се казваш?
Ало?
Здравей.
Мисля, че си лисичка.
Какво значи това?
Ти си много добре изглеждащ мъж.
Много.
Много ми хареса концертът.
Наистина ми хареса.
Наистина мисля, че си лисичка.
и продължавай да правиш това, което правиш.
Много мило от твоя страна.
Очакването беше непоносимо.
Искам да кажа, наистина смазателна.
Да се върнем в Англия с това, което преживяхме.
Просто трябваше да мълча.
Искам да кажа, че тук записът още не е излязъл.
Така че, нямам какво да кажа.
Хората щяха да ми се смеят.
С Бонзо се събирахме и отивахме...
"Какво беше това?" "Не знам."
"Какво стана?" "Не знам."
Беше зашеметително.
Знаеш ли, това е смешно.
Върнахме се от Америка.
Преминахме през голяма промяна.
и се чувствам добре.
Но това ти се отразява.
Помислете, ние сме на 20 години.
и изведнъж се появи дрога.
Имаше много момичета.
и толкова много герои, които внезапно са дошли на мястото.
Този огромен подводник, който се върти около славата.
Най-вече славата в първите си етапи.
Защото това е мястото, където можеш да подушиш...
Нещо ново.
Беше хубаво.
Както и да е.
Особено след като го правихме без пресата,
които не ни харесват.
няколкото мнения, които получихме,
очевидното е рецензията на Ролинг Стоун.
Помня, че четох тази рецензия.
"За кого говорят?"
Имат предвид нас ли?
Много от тези писатели по това време...
Не знам дали са учили музиката.
да го критикуват или да не са по-загрижени
за социалните дейности.
Но наистина ли те е грижа за отговори от страна на другите хора?
ако играеш така?
Ами, отговорът е...
- За съжаление, да.
От тук можеш да се развържеш.
За щастие, като четирима не ни пукаше толкова.
Повече ни пукаше как сме се предали.
Първият албум, току-що беше разкъсан на парчета.
Много хора биха казали: "О, не.
Не ми харесва музиката на Зеплин.
По някаква причина.
Всички мислихме, че е шега.
Ние работихме наистина много и...
Хората го хванаха и щяха да го хванат.
После казаха на приятелите си, че са ги хванали.
"Вземи си и ти."
Местата са опаковани, така че това, което хората чуват,
за разлика от това, което четат.
е това, което наистина прави оркестъра.
Вълнуващо беше да правя тези концерти.
и да можеш да имаш това причастие.
с нас четиримата.
и да мога просто да се променя, нали знаеш,
неща с чувство за хумор или напрегнатост.
или ниво на агресия или каквото и да е.
И ето колко сме свързани.
че можем да се движим във всяка посока.
и всички ни преследват.
Ако китарата води, всички я следват.
Мога да се отпусна и да променя това.
Импровизацията е на изключително ниво.
С "затъмнени и объркани"
Интензивността се гради.
Ух!
О, да!
Хей!
Знаех какво имаме и наистина исках.
за да повали всички мъртви с това.
Имах идея за следващия албум.
Щеше да е много кинематично.
Подходът му към това как се прави музиката на първо място,
да не говорим какво ще направят надделелите и слоя.
Обадих се за репетиция в къщата.
Репетирахме две нови песни.
"Цялата Лота любов."
и "Какво има и какво не трябва да има."
Джими щеше да седна с акустична китара.
и изработвахме песните.
Той идва и изсвирва това, което сме написали.
Тогава всички заедно ще разберем всичко.
Отидохме в олимпийското студио през април
И бяхме много развълнувани да се върнем в студиото.
Капацитетът ми на писане на песни започна да...
заради цвета на самолета, който ме обгради.
И така, с "Цялата Лота любов"
Джими свърши малко работа върху припева.
Той ми показа своя риф, който наистина беше невероятен.
И за куплета, изпях песен на Уили Диксън.
И знаеш ли, беше като...
Намерих най-хубавите парчета от черната музика.
и да го сложиш през волан.
по един или друг начин.
Мисля, че няма смисъл да имаме "Цяла Лота любов"
и после друг реквизит.
което беше почти същия звук.
Така че, нещото с "Какво е и какво не трябва да бъде"
е, че има тези по-нежни стихове.
и после идва с:
Няма да ги наричам як припев.
но е по-интензивна.
за да можеш да онагледиш
Силата на Джон Бонхам и силата на група, също.
цялото нещо.
Очакваше ни турне.
и мисля, че ще е много забавно.
за да може да записва на различни места в Америка.
Целта била да бъде вдъхновен от:
любовта на хората.
и да получи реакция от страна на публика.
Радвам се, че можах.
за да отидем в студия в щатите.
Имаш силата да си на път.
и всъщност го документирате.
в каквото и да запишете.
Комплектът на Джон Бонхам щеше да бъде разпространен.
Точно през стерео-филма.
Така че можете да имате мястото.
на уредите вътре и на слоя вътре.
Той знаеше как да свири.
Той имаше науката за настройване на барабана.
Така че, когато го удари,
просто отекна от върха.
Прожектира се.
Играеше си с китките.
Не е цялата тази предмишница.
Но също така може да даде ударение на бас-барабана.
и го чувстваше повече или по-малко в стомаха си.
Беше толкова находчив.
И вдъхновяващо да си поиграеш с него.
Чуваше се и не искам просто да ходя...
...над това.
Искам да направя нещо, което ще се впише много добре в него.
Това е най-доброто, за да се впишат.
Така че всеки да може да бъде чут.
Това беше най-важното нещо за мен.
че всеки може да бъде чут.
Какво са правили, на различен запис.
Току-що записахме това, което ни харесва.
Зепелин винаги е имал напълно различно влияние.
Всички слушахме различни неща.
Винаги съм казвал, че Лед Зепелин е в средата.
Между всички ни.
Беше много обнадеждаващо да се излюпя.
Уязвимостта
да започнем да пишем заедно с Джими.
където разграждахме Чувствителността.
и възможното смущение.
Писането е интимно нещо.
Разкриваш се.
Написах няколко текста на първия албум.
а също и във втория албум,
но не бях толкова сигурен в текстовете си.
докато свирех на китара.
Трябваше да започна да мисля за това.
Какво правя като певица?
и като човек, който ще носи мелодия.
или история за нещо.
Целта беше да го вдъхновим чрез музиката.
да бъде вдъхновен.
И тогава дойде с тези текстове за "Сплотяване".
Да, това е...
Тежък изстрел на "Скок".
Навсякъде падат листа.
Време е да си вървя.
Това е историята на живота ми.
Наистина исках да имам много текстура и слоеност.
от името на китарата.
с "Сплотяване".
Има различни китарни части, които влизат в него.
Китарата се върти.
който се движи над някои от стиховете.
Ето я и цялата консистенция на солото.
Радвам се, че мога да направя тези следи.
и всеки да си свърши работата и после да се върне.
"Какво е направил с това?"
Имаше толкова различни места.
че идва от.
Този факт, че можем да сме интимни в писмен вид,
Това е голям пробив.
защото е пълна опасност.
Като дете родителите ми ме отведоха на всеки мистичен връх на планината.
и всяка красива гибел и...
всичкия този голям резонанс на други хора.
Ами...
За това е цялата песен.
Аз, ти и другите хора.
"Гиг" след "Гиг", вечер след вечер.
Може би имаме 20 песни, от които да избираме в този момент.
Скоро ще имаме 40.
Отворихме вратата към Америка и имаше светлина.
и очевидно ще разбиеш вратата.
и наистина... и наистина...
Това е голям континент.
Наистина искаме да предадем на всички.
чрез представления.
В началото бяхме ужасно пътешественици.
Обиколихме с месеци.
Трима от тях вече са имали семейства.
в този момент,
Това е петата ни обиколка за седем месеца.
Значи са били далеч от децата си.
от дълго време.
Трудно е, когато имаш семейство.
Заминах с жена ми Мо до всички хубави места.
Тя щеше да дойде в Ню Йорк.
Тя щеше да води децата на шопинг.
Беше страхотно.
Но после се прибираха и ни напускаха.
за да продължим с турнето на останалата част от страната.
В онези дни нямаше автобуси, нито глезотии.
Беше все едно да получиш всеки транспорт, който можеш.
идете на представлението, изсвири го, после се опитайте да накарате Ричард Кол
да намериш следващото място, или дори града понякога.
Винаги можеш да кажеш, когато той каза:
ще стигнеш до кръстовището и ще го видиш да прави така...
"О, не, отново се загубихме."
Много по-лесно е да се обикаля из Англия.
Ако си в Америка, цял ден си в хотел.
Да се караме с тези негодници и всичко останало.
Това, което се е случило по-рано през деня, ти се отразява.
Бяха всички търговски авиокомпании.
Затова трябваше да станеш рано сутринта и да си тръгнеш.
и седнете на някакво летище, чакайки самолет за някъде.
Но така всички ни чуват в Америка.
Върнахме се от Америка.
и всички искаха да резервират група.
Беше смяна на музиката.
Нямаше публичност.
и странното е, че ще отидеш на английско шоу.
Как тези хора са разбрали, че идваме?
Разбрах, че е само дума на уста.
Просто ми хареса идеята за стимула.
на пътуване и внимание.
Какво знаеш, ако не търсиш?
Трябва да отидеш да го намериш.
Играехме на фестивали в Америка.
две години след Лятото на любовта.
Знам, че това наистина няма значение.
но за мен това имаше всяко значение.
Защото бях на място, където наистина исках да бъда.
Емоционално.
Помня, че Джон направи Sound чек.
на Джаз-фестивал Ню Порт
и можех да видя всички барабанисти на Джеймс Браун.
излизайки от различни врати,
"Какво става тук?"
Той отива...
"О, да, знам, знам кой ме гледа."
Но беше страхотно.
Това е, което направи Зепелин уникален по този начин.
Това е просто начина, по който се приближаваше към ритъма.
и какво е направил.
Записахме всички песни.
за Лед Зепелин 2 по време на турнето.
Беше като ураган.
Вихрушка от енергия и изпускане.
Нямахме шанс, очевидно.
с времето, което прекарахме в Америка,
да се концентрираш толкова у дома.
Върнахме се и играхме.
първият ни Британски фестивал.
Моля, добре дошъл, Лед Зепелин.
И разбира се, все още се питаш, това ли е...
Ще има ли някакъв резонанс?
Това ще го върне ли у дома?
Еха.
Виждала съм снимка на първия Вицефестивал.
но за да видим как се движи,
- Това е страхотно.
Това вероятно е бил първият фестивал.
което сме правили във Великобритания.
И не заваля, така че беше много хубаво.
и беше забавно.
Но колко време ти трябва между турнето и турнето?
- Не е дълго.
Искам да кажа, че нямахме представа за изтощение.
Има само енергия и сила.
32 минути по-късно.
Излитане на Aполо 11.
Това е една малка стъпка за човека.
един голям скок за човечеството.
Помня, че бяхме в палатка.
и някой е кацнал на Луната.
Представяш ли си да си в Америка...
като дете, повече или по-малко, и просто гледам нагоре...
Имаш нещо общо с музиката.
Погледни нагоре и има един човек на Луната.
Знаеш ли, навън е голям стар свят.
Сигурен съм, че 99% от хората са много по-заинтересовани.
Тези момчета са се върнали живи и здрави от Луната.
Но в деня, когато се върнаха, това беше голям ден и за нас.
Това е най-голямата сделка.
ако си дете и искаш да бъдеш певица.
Получаваш злато.
Искам да кажа... Какво ще стане после?
Няма значение, нали?
Просто исках да съм сигурна, че...
Този албум щеше да вълнува всички.
Исках да е нещо, което не са чули преди.
Акустиката, електричеството и по-радикалните
и дори авантюрист.
Така че, когато става дума за микс.
за Led Zepelin II,
Сбъркал съм го с Еди Крамър в "Айдъл Студиос" в Ню Йорк.
Мисля, че свърши страхотна работа.
И както стана с тези разнопосочни неща,
често имаше повече от две ръце на масата.
Наистина исках да направя нещо с "Цяла любов"
за да не бъде нито една.
Така че щеше да има радикална авангардна секция.
В средата, която започна със звукова вълна.
После, когато го обзаложа с превалявания.
за това, което щеше да се случи по средата.
Свалих китарата чак долу.
И просто разтягах конците.
После имаше много гащета.
Това означава движение на нещата отляво надясно.
И това беше.
"Лед Зепелин 2" приключи.
и готов да бъде доставен.
9 януари, 1970 г.
Свирихме на Роял Алберт Хол в Лондон.
и ако се върнем една година назад,
9-ти януари 1969 г.
е, когато играхме в Сан Франсиско.
Значи това е цяла година напредък.
Беше много далеч.
Искам да кажа, че си изкарвах чудесно.
Тук няма наети счетоводители.
Това е като Лондонски концерт, така че, разбира се,
Тук идват семействата.
Да, това е като сбирщина на клановете.
Да отидем там и да стъпчем дъските.
е просто нещо друго, нали знаеш?
И това беше наше собствено шоу.
Затова отидохме там и го направихме.
Лед Зеп!
Благодаря ви много.
Лед Зеп!
Баща ми дойде да види това шоу.
Той беше много горд, което беше страхотно.
Каза, че има голяма любов, огън и всичко това.
Беше много хубаво.
С Джон Пол се разбирахме много добре.
Искам да кажа, че всички го правим.
Всеки член на екипа е доста различен.
но вие разбирате, че те са истински момчета.
Те са си тяхната малка група, наистина.
Беше поне средата на 1969 г.
преди наистина да ги познавам.
Постепенно е, нали?
Мога да говоря за Робърт завинаги.
Защото го познавам толкова добре.
че е смешно.
А Джими е доста срамежлив.
Но познавайки го, както го познавам, той е наистина страхотен.
Всеки от тях може да ви хареса за това, което прави.
Но обичам да играя в група, така че...
Няма нужда да правя нищо друго.
Като за начало стигнахме до там.
на първия ден,
свирех на "Треньор, който се въртеше",
Защото бяхме привлечени от този момент.
и се получи.
Но всичко това си беше там.
хвърляш го във въздуха.
Тогава защо да спира?
Ако имаш нещо, за което знаеш, че е друго,
в себе си.
тогава трябва да вложиш усилия.
Трябва да работиш, работиш и работиш.
Трябва да повярваш и в това.
Но докато можете да останете истински верни,
целта ти е истинска.
Можеш да разбереш мечтите си.
Вярвам, че това може да се направи, защото ето какво се случва.
Благодаря.