Свалих го от YTS.MX.
Официално киносалон на ИФИ: ИТС.МХ
Б-плоско.
Е.
Б-плоско.
Е.
Д, Д, Д, Д, Д.
О, да.
О, о, о.
А-а-а-а.
О, да.
А, аа, аааааааааааааааааааааааааа ааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааааа
О, да.
Гледай света да се върти и върти.
А-а-а-а.
Гледай света да се върти и върти.
Да, да, да.
Да, да, да, да, да.
На четвъртата улица, децата сираци играят на гимнастическа площадка.
Лил Тими отново си счупи ръката на Маймуните.
Таткото на Джони има по-хубава кола от другите деца.
Той става алфа и се заяжда с всички останали.
Макс защитава Клеар от всички побойници.
Клеър винаги е искала да е красив като Джули.
Момчетата винаги гонят Жули из Пясъчната кутия.
Клеър чака дядо й да я вземе.
Всичко това, преди да е започнало.
Преди да се заразят, започни да мислиш като възрастни.
Животът е мечта и лятна салта тогава.
Преди света да разкъса въображението.
Преди да има правила, преди да има граници.
Враговете ти бяха брюкселско кълнове и спанак.
Аз, преди исках да бъда вълшебник.
Кога живота стана толкова сериозен, сериозен?
Каквото и да се е случило с ябълковия сок и картбланшите...
А-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-а-
Каквото и да се е случило с ябълковия сок и картбланшите...
Абракадабра.
Вадакадов, вадакадски.
Екселзиорен, превъзходен.
Обичам, когато миришеш като колата си.
Миришеш, сякаш караш от дни.
Дори не спираш за бензин, мой човек.
Г-н Постман, ще ме закарате ли?
Караш ли през страната?
Ставаш три дни с една дрямка.
Знам, че ти липсва нощта.
Знам, че ти липсва живота.
Кажи ни истината.
Кокаинът е безмилостен.
Знам истината за това.
Кокаинът е безмилостен.
Да, да.
Добрите ми дни са точно като лошите.
Моята кучка казва, че не се поддавам на закона на атракцията.
Винаги съм се страхувал да не свърша нормално, нормално.
Неща, които всички търсим, в крайна сметка ни намират.
Бог е като камбаната, няма да ти каже, когато ти дойде времето.
В крайна сметка се получава, защо ли, защо ли се получава.
Да, така че казах на Бога да ме заведе на перфектна среща.
Кълна се, че го видях да плаче, не знам защо всички са сигурни, че е дъжд.
Екваториалната система, но мисля, че се учим само от промени.
Всеки път, когато се сетя за това, ми се струва, че главата ми е наранена.
Проблемите, които не можем да разрешим, са най-любимите ми.
Животът става толкова скучен, да се правиш на супергерой го прави забавно.
И така, защо героизма е толкова близо до хероина, героинята?
Ние сме това, в което вярваме.
Свободата не съществува.
Но какво можем да направим?
Какво можем да направим?
Защото виждам светлината в края на тунела.
Имам чувството, че умра, умирайки, съм мъртъв.
Казват ти, че трябва да спиш и изведнъж го правиш.
Страхувах се, че ще се събудиш като някой, който не е като теб.
Всички сме били по този път, преди да наливаме алкохол на отворени рани.
Никой няма да ме нарани, ако вляза вътре и затворим вратата.
Не се страхувай да остаряваш и да умреш.
Носиш дрехи, от които всеки се нуждае, за да се облича като палачинка.
"Маникинс, Маникинс, вдигай малко шум!"
Ние сме това, в което вярваме.
Няма такова нещо като мечтая.
Но какво можем да направим?
Какво можем да направим?
Защото виждам светлината в края на тунела.
Имам чувството, че умира, умира, умира, аз съм мъртъв.
Ние сме това, в което вярваме.
Няма такова нещо като мечтая.
Какво можем да направим?
Защото виждам светлината в края на тунела.
Имам чувството, че умира, умира, умира, аз съм мъртъв.
Вдигни малко шум.
Никой ли не те е научил да танцуваш?
Е, всеки знае да танцува, има толкова много време.
Да, днес някой умря, видях снимката му в смешните вестници.
Не мислех, че някой ще умре в петък, някакъв ядосан банкер, банкер.
Или някакъв брокер на пари, скоро разведен, е бил пиян, карайки по магистралата.
И отплува от моста до сватбената си песен, духна баса в тонколоните си.
Все още можеш да чуеш тротоара, болницата беше безполезна.
И всичко беше тихо, но музиката, напоследък, срещах мир само когато бях в дълбок сън.
Една и съща мечта, безопасност на света, усмивка на лицето й.
Да чака от другата страна, дали ще се грижи за другата страна?
Да, това, което очите ти виждат, твърде наивен за война и това ще те прецака.
Все още залагам на славата, Алилуя.
Чух отговор в безсмислиците на един стар пияница.
Всичко, което каза, е, че не бърза, ако мога да си платя наема до вторник.
Обзалагам се, че ще бъда богат до Априлския ден на глупаците.
Луната се събуди с усмивка на лицето.
Когато вкарва съзвездията в багажа си,
Не обичаш ли тишина
Всичко тихо, освен музиката.
Всичко тихо, освен музиката, обичаш ли тишина?
Всичко тихо, освен музиката.
О, да, да, да.
Някой е родил малко момче.
Видях снимката му в смешните вестници.
11 килограма на името на чичо си Гейбриъл.
Майка му плачеше с уста срещу мекото му лице.
Защо е донесла тези ярки очи на това тъмно място?
О, сладка, сладка забрава.
Много преди информацията да се уталожи.
Кълна се в Бога, че повече не искам да съгреша
Но се страхувам, че има проблем.
Защо има значение?
Изобщо, о, о, да.
Не се страхувай да вложиш два цента.
Може да не можем да си позволим нищо, но...
Винаги съм готов на сделка.
Змейовете отлитат на юг за зимата.
Те също не обичат студеното време.
Карах към Шангри-Ла, за да медитирам.
Мислех си за Агнеца на Бога, тя си мисли "Сейнт Лоран".
Продала е женичката си на Милионерс авеню.
Вестникът не е проблем, харчейки пари небрежно.
Защо плачеш, сякаш последното ти име е Ротшилд?
Животът е ужасен, откакто ме пуснаха от кучешката колиба.
Няма милост за покорните, теченията са враждебни, но не спи.
Кодеин се върна, за да ме надруса отново.
Само колко супер е супермодел.
Това е къщата на изгряващото слънце, толкова необикновено село.
Ако умреш сега, обещай, че ще се усмихваш на моето погребение.
Да, това е просто правило да се следва.
Ако си небрежен, можеш да загубиш утре.
Да, да.
Готов съм да подпиша живота си
Времето днес е хубаво, какъв прекрасен ден за умиране.
Тя се самоубива, но по-скоро се жени.
Има Кокосова водка, но по-скоро черешка.
Иска ми се моят наркопласьор да беше взел Амекс.
Не мога да си намеря дебитната карта.
Казах й да се срещнем до анексът.
Можем да се надрусаме до цистерната.
Боже мой, момиче, ти си Млечен шейк.
Не, не трябва, каза, че няма да стигнеш толкова далеч.
Имате ли допълнителен билет за семинара?
Покажи ми къде са старите записи.
Тя има чисто нова динета.
Но тя все още не знае как да сложи масата.
Казах й, че това чувство е толкова хубаво, колкото изглежда.
Само колко супер е супермодел.
Това е къщата на изгряващото слънце, село толкова необикновено.
Ако умреш сега, обещай, че ще се усмихваш на моето погребение.
Да, това е просто правило да се следва.
Ако си небрежен, можеш да загубиш утре.
Те мечтаят ли като нас?
Обичат ли се като нас?
И те ли се чувстват като нас?
Знаеш ли изобщо нещо?
Чакал си отговори като паради.
Танцьорките строят твоя замък толкова силен.
Луната, направена от вода, ти плуваш до брега.
Можеш да опиташ най-доброто си бягство, вселената се разпада.
Казвате, че не можете повече.
Натискът се гради като сгради, от които скочи.
Иска ми се това желание да може да вдигне тази главозамайване.
Улиците, по които ходиш, са плитки.
Но чувстваш ли се голям като сянката си?
Не.
Не, о, о, о, о.
Не, о, не.
Не, не, не, не.
Те мечтаят ли като нас?
Каза, че ако можеш да го направиш.
Ако можеш да направиш
Ще ти дам шанс да започнеш всичко отначало.
Добре, да започваме.
Да, да, да.
- Можеш да го почувстваш.
Можеш ли да го почувстваш?
Добре, заспах, а после се събудих невидима.
Пазете съставките, но кухнята е пълна, мислите ми са цинични.
Действията са непредсказуеми, супермоделките правят прослушвания в моя басейн.
Това чувство е непоклатимо.
Знам, моля се този живот да е реципрочен и ще се върна като орел.
Жаден за зло, виното изстинало в ада, точно тук, аз отдадох живота си на тези глупости.
- Вече се самоубих.
Не сме едни и същи, приятелю, светът се страхува да се промени, но това се промени върху мен.
Винаги съм бил най-истинският, дръж едни и същи приятели.
Така че тези глупости избледняват бавно.
Отивам, вървя, вървя, вървя...
Върви, върви, върви, върви, върви.
Разбира се, къде отиваш?
Внимавай къде вървиш.
Къде отиваш?
Все още не знам, Дарнел, къде отиваш, по дяволите?
Еха, еха, еха, еха.
- Не, не, не, не, не, не.
- Еха, отива си.
- Да, да, да, да, да.
Добре, заспах известен и се събудих невидим, богат и нещастен.
Поне го направих с Кимел и Арсенио, майка ми го направи на видео.
Това са глупостите, за които живея, другите глупости са тривиални.
Ще станеш ли свидетел на чудо?
Не знам, вече не съм дете, идващо за тези пари.
Заспа след няколко минути, кучката ми има кошмар, събуди се.
- Направи ми малко корнфлейкс.
Тя знае, че обичам корнфлейкс.
"Слънцето изгряло, погледни я в лицето, каза."
- Боже мой, ето ни, да.
По дяволите, не, толкова съм луд.
Трябва да пусна наркотиците, да се опитам да намеря Рая, да се напуша, но никога да не се приближавам.
Все още се чудим защо няма да се научим да обичаме.
Защото въздухът е пълен с дим.
Среден пръст за кибер боговете.
Оттегли се, или ще се ебавам и ще пусна този вирус.
В тинята, майната му на мозъка ти, подписвам се с теб.
Не можеш да убиеш Бога с качване.
Да, вървя, вървя, вървя, вървя, вървя.
Къде отиваш?
Върви, върви.
Имате ли цел?
Какво става?
Имате ли цел?
Какво става?
Еха, еха, еха, еха.
Имате ли цел?